80 



L. Smith 



Mätningarna utfördes på kändt sätt enligt Kohlrausch-Ostwaed. Preparaten 

 ha beskrifvits i det föregående. Vattnets spec, ledningsförmåga var ungefär 1,6. 

 10~ 6 , för hvilken ej korrigerats. Brygga och reostat voro kalibrerade. Ledningsför- 

 mågan vid oändlig utspädning (fi œ ) har beräknats enligt Ostwalds regel : för resp. 12, 

 15 och 22 atomer ha användts värdena 376, 373 och 369 l . 



Affin i tetskonstan tern a äro ej — som konstanter betraktade — fullständigt 

 oklanderliga, utan aftaga nästan alla under mätningens gång. Ostwald har 2 på- 

 pekat, att detta allmänt är fallet vid halogensubstituerade syror. Enligt honom ligger 

 orsaken till detta fenomen däri, att sönderdelningar inträda vid elektroderna. Van't 

 Hoff och L. Reicher 3 anmärka, att det vid dessa syror därför är fördelaktigt att 

 använda blanka elektroder. Här begaguade voro öfverdragna med platinasvart. 



Då den skärpa, hvarmed affinitetskonstanterna kunna fastställas, genom detta 

 förhållande väsentligt nersatts, har jag ansett mig kunna underlätta sifferräkningarna 

 genom att hämta värdena på a/b och — - ur tabeller (Ostwald-Luther, sid. 475 

 och 482), i det den osäkerhet, som genom interpolationer därvid uppstår, kan för- 

 summas. 



I följande tabeller är: 



v = utspädning i mol pr liter. 



y, = mol. ledningsförmåga (i reciproka ohm). 



a = dissociationsgrad. 



k = affinitetskonstant (K = 100 k). 



a) a- Oxi-fj-Morpropionsyra. 

 TABELL 166. 





1*00 = 373. 



T = 25,°0 





v 



V- 





k 



16 



39,37 



0,1047 



7,65.10- 4 



32 



54,10 



0,1439 



7,56. » 



64 



73,49 



0,1955 



7,41. » 



128 



98,89 



(),263(i 



7,33. » 



256 



1 30,9 



0,3481 



7.26. » 



512 



169,4 



0,45(i6 



7,21. » 



1024 



213,o 



0,0665 



7,23. » 



(2048 



257,9 



0,6859 



7,31. ») 





K = 



0,076 





1 Se Ostwald-Luther, Physiko-chem. Messungen, 3:dje uppl. sid. 482. 



2 Zeitschr. pbysik. Chemie 2, 170 (1888). 



3 Zeitschr. physik. Chemie 2, 781 (1888). 



