S4 



L. Smith 



Enligt tab. 174 äro förhållandetalen f 2 för alla de enbasiska syrorna i det när- 

 maste 1 medan värdena på f t visa stora variationer äfven mellan ß-klorsyrorna 

 inbördes. Jämföres tab. 174 med tab. 1, ser man också, att nämnda förhållande f 2 , 

 har värdet 1 '/a i rundt tal för alla hittills undersökta syror. Exponenten för baryt 

 har vid ß-klorsyrorna i de fall, där säker beräkning kunnat ske, ett värde mellan 

 0,23 och 0,25 och vid a-klorsyrorna något mindre värde; exponenterna för kalk 

 växla i hög grad. Ett högt värde på exponenten för denna bas sammanfaller i 

 regel med ett högt värde på f r I h var je fall utgör denna exponents olikhet vid 

 a-klor- och ß-klorsyrorna en karaktärisk åtskillnad dem emellan. Den tvåbasiska 

 syrans särställning är utan vidare tydlig. Möjligen skulle omvändt någon af dessa 

 olikheter mellan skilda slag af syror kunna användas för konstitutionsbestämningar. 



Rent kinetiskt sedt ger tab. 173 vid handen, att den alkaliska sönderdelnings 

 hastigheten starkt stiger med molekylvikten. Märkligt är, att a-klor-ß-oxismörsyran 

 går fortare sönder (ungefär dubbelt) än a-oxi-ß-klorsmörsyran, medan vid de båda 

 fenylsubstituerade syrorna förhållandet är omvändt: ß-syrau sönderdelas ojämförligt 

 mycket hastigare. Man järn före härmed den hastighet, h varmed a-oxisyror bildas 

 ur a-halogensyror och omättade syror ur ß-halogensyror : ß-halogenen reagerar all- 

 tid mångdubbelt fortare. 



Det bör ej vara utan intresse att jämföra konstanterna i tab. 173 med de 

 sönderdelningskoefhcienter, som de indifferenta klorhydrinerna företedde. I följande 

 tabell ha därför dessa — extrapolerade till t =0 och i Ö,oi-molar lösning — sam- 

 manställts. 



TABELL 176. 

 Etylenklorhydrin C 0 = 0,67 



Glycerin-a-monoklorhydrin » = 12 



» -a-a r diklorhydrin » = 75 



» -a-ß- » » = 0,50 



(Epiklorhydrin » = 0,03) 



Såsom Evans redan påpekat, stiger här sönderdelningshastigheten med mole- 

 kylvikten. Härvid göra sig emellertid konstitutiva inflytanden starkt gällande (man 

 jämföre de båda diklorhydrinerna). Genomsnittligt är konstanten för en indifferent 

 klorhydrin större än för en af syrorna med samma molekylvikt. 



Rättelse. 



Å sid. 14 ändras i den sista formeln (a — b) till (b — a). 



