38 



Gudmund Borélius 



HC,H 8 0. : 45,8. „ HCl : 40,0. 9 , 

 KC.TLO. : 42,2<^' 6 KCl : 37,6 >J ' 4 KO H : 28,7^ ä 

 NaC 2 H 3 0 2 : 33, 9 >8 ' b NhOH : 1 9,9 >8,8 



HCl : 40,0 , KCl: 37.6. , 



3 >4,2 K.C 2 H 3 0 2 : 42,2^% %l NaC 2 R 3 0 3 : 33,6. , „ 

 KÖH : 28,7 >iö ' 5 NaÖH : 1 9,9^ ' v 



Där mer än en bestämning av 7c är gjord, har jag tagit ett medelvärde. NaCl 

 är ett undantag från detta schema. För att passa dit borde dess /c-värde vara 4 

 eller 5 enheter större. Dessa regelmässigheter kunna emellertid uppfattas som 

 utslag av en allmännare, men mindre lättillgänglig relation, vilken kanske enklast 

 klargöres på grundval av en kort teoretisk behandling av de elektriska fenomenen 

 i gränsytan. 



En möjligast allmän utgångspunkt erhålles i den termodynamiska relationen 

 för ett potentialsprång mellan tvenne delar, A och B, av ett system, där den elek- 

 triska jämvikten bestämmes genom rörelsen av positiva och negativa ioner. Kon- 

 centrationerna för de positiva ionerna i punkterna A och B antas vara p och p 

 och för de negativa n och ri . Kationerna ha w, aniouerna w laddningar. Mellan 

 A och B går en ström, som förmedlas av x anioner i den ena riktningen mot 1 — x 

 kationer i den andra, x är alltså anionernas överföringstal. Potentialdifferensen 

 B b- a är då: 1 



„ BT p BT n 



P = — — 1 — x)ln —, — x In — 



Fw p Tiv - n 



där B är gaskonstanten, T absoluta temperaturen och F laddningen hos en gram- 

 ekvivalent. Tänka vi oss nu A i lösningen, B i ett antaget, oföränderligt skikt på 

 gränsytan till paraffine t blir 



p = n = konstant . x 



och 



och alltså 



eller 



konstant 

 konstant 



— (- — =\ln% 4- konstant 



F \ w w] 



: (1 ? _ ?l\ log x 4- konstant (7) 



y w w) 



Jämföres (7) med den empiriska relationen (2) 



B = k log x 4- konstant 



erhålles 



B7,,(!r^-Ö (8) 



w 



Se Neknst, Zeitschr. f. Pliys. Chemie i. 129. (1889). 



