12 



J. E. Hede 



Bildningshistoria. Angående (cardiola- eller) colonusskifferns bildningshi- 

 storia torde följande vara att nämna. Bevis för att skiffern avsatts under en period 

 av positiv nivåförskjutning, finner Tullberg (« Skånes graptoliter. I», sid. 5) dels 

 däri, att den »är aflagrad i trakter belägna ända till 148 ra. oeb mera öfver hafvet», 

 dels däri att den ofta når »ända in till den kambriska sandstenen (vid Andrarum på 

 flera ställen) ocb till urberget (i närheten av Billinge)». Att nämnda fakta inga- 

 lunda, såsom Tullberg menade, behöva bero på en transgression, är väl knappast 

 nödigt att nu framhålla. Men Tullberg drar vidare av den omständigheten, att Skånes 

 yngsta silur bildas av sandstenar, delvis »innehållande kolbitar och fragment af 

 växter», den slutsatsen, att till sist en stark landhöjning inträdde, under vilken 

 jämte de förut nämnda sandstenarna (Öved-Ramsåsabildningen) samtidigt på annat 

 håll avsattes »de yngre lagren af Cardiolaskiffern, h vilka ofta äro sandiga». Enligt 

 honom skall t. o. m. »sydligast vid Borstbäcken i närheten af Övedskloster ligga 

 sandstenslager omvexlande med Cardi olaskiffer». Tullberg synes sålunda antaga 

 en växellagring mellan cardiolaskiffern och Oved-Eamsåsabildningen. Eichstädt 1 

 ansåg, 1888, colonusskiffern vara en djuphavsbildning. Kort därefter framhöll Törn- 

 quist 2 att denna skiffer, på grund av dess mäktighet och ljusare färg, torde vara 

 avsatt på mindre djup än rastrites- och cyrtograptusskiff rårna. Moberg och Grön- 

 wall ha sedermera (se sid. 26 i »Om Fyledalens Gotlandium»), åtminstone för vissa 

 delar av skiktkomplexet, uttalat den åsikten, att bergartsbeskaffenheten såväl som 

 det sätt, på vilket fossilen förekomma, snarast antyda en bildning från grundare 

 vatten. 



Fauna. Faunan, som i det stora hela är ganska artfattig, är särskilt för 

 skiffrarnas vidkommande mestadels inskränkt till ett fåtal graptolitarter, vanligen 

 åtföljda av Cardiola inierrupta Sow. Inom stora delar av hithörande lagerserie 

 råder fattigdom, att icke säga brist, på fossil, medan däremot enstaka skikt kunna 

 vara mycket fossilrika, även om artrikedomen sällan är stor. De fossil, som hittills 

 äro kända eller av skilda författare anförda från den skånska (cardiola- och) colo- 

 nusskiffern, äro följande : 



Favosites gotlandicus L. 

 Monogroptus bohémiens Barr. 



» chimœra Barr. var. a Wood * 



» » » var. Salweyi Hopk. 



» colonus Barr. 



» dubius Suess 



» Jeintwardinensis Hopk. * 



» Nilssoui Barr. 



» Roemeri Barr. 



1 Eichstädt, Fr.: Anteckningar om de yngsta öfversiluriska aflagringarna i Skåne. G. F. F. 



Bd 10 (1888). 



2 Törnquist, S. L. : Några anmärkningar om vestra Europas kambriska och siluriska korologi. 

 G. F. F. Bd 11 (1889). Sid. 328. 



