24 



J. E. Hede 



närmast ytterranden lindrigt konvexa. Det däremellan liggande partiet är svagt 

 konkavt. A det utmed ytterranden konkava dorsalskalets mitt sträcker sig från 

 umbo, som å detta skal ej skjuter fram över låsranden, en grund sinus mot ytter- 

 randen. Skalets inre parti är å ömse sidor om denna sinus svagt konvext, jämnt 

 sluttande mot ytterranden. 



Ytan å båda skalen betäckes dels av små koncentriska, valklika veck, dels 

 av radierande, trådlika ribbor. 



Storlek: längd 14 mm., böjd 8 mm. 



Förekommer sällsynt å lolcal a. 



1 Böhmen har arten anträffats i lager tillhörande étage E el — e 2. 

 Leptsena comitans Barr. sp. 



Tavl. I, fig. 15-17. 



1879. Strophomena comitans Barrande, Syst. sil. du centre de la Bohême. 

 Vol. V, pl. 56 och pl. 127, fig. 2 a, A, g. 



Halvcirkelformig kontur. Ventralskalet konvext med spetsig, låsranden endast 

 obetydligt överskjutande umbo. Dorsalskalet svagt konkavt. Båda skalens yta visar 

 5, någon gång flera, på lika avstånd från varandra belägna, fina, trådlika, radierande 

 ribbor. Mellanrummen mellan dessa huvudribbor äro försedda med ytterst fina 

 radierande strier. Härtill komma talrika tillväxtlinjer, bland vilka 3 à 4 äro star- 

 kare utpräglade än de övriga. På exemplar, som visa avtrycken efter ventralskalens 

 innersida, synas, liksom hos närstående former, ofta rader med små, avlånga hål, 

 ordnade utefter ribbor och strier (se tavl. I, fig. 16.) 



Storlek: bredd 5 mm., längd 3 mm. 



Förekommer ganska talrikt å lokal a. 



I Böhmen, där denna art är allmänt förekommande, har den en synnerligen 

 stor vertikal utbredning, börjande i översta delen av étage D och fortsättande ända 

 upp i étage G. 



Ohonetes cingulata Lindstr. 



Tavl. I, fig. 18 och 19. 



1860. Chonetes cingulata Lindström, Bidrag till kännedomen om Gotlands 

 Brachiopoder, Översikt af Kgl. Vet. Akad. Förh. Arg. 17. N:r 8. 

 Sid. 374, tavl. XIII, fig. 19. 

 ? 1879. Chonetes gluma Barrande, Syst. sil. du centre de la Bohême. Vol. 5, 

 pl. 137, fig. VII: 1. 



Endast ventralskal föreligga. Dessa äro halvci.rkelformiga, svagt konvexa. 

 Låsranden, lika eller nästan lika lång som skalets bredd, visar 4 — 6 taggar, som 

 stå vinkelrätt ut från randen och äro svagt böjda mot umbo. A skalet märkes en 

 stark mittribba, som merendels fortgår odelad och endast sällan, närmare ytter- 



