Skånes Colonusskift'er 



3] 



tavl. III, visar en form, som har de koncentriska fårorna ända ut till skalets ytter- 

 rand starkt markerade. Den skiljer sig därigenom något från den form, som 

 vanligen går under namn av Cardiola interrupta och närmar sig i viss grad till 

 Cardiola ampliuns Barr. (Syst. sil. Vol. VI, pl. 160:11, fig. 1 — 26). 



Arten synes äga synnerligen stor utbredning såväl vertikalt som horisontalt. 

 Från så gott som alla europeiska länder, där gotlandiska lager påvisats, finner man 

 den omnämnd. Såsom redan i det föregående påpekats, uppträder den i mellersta 

 Europa redan i lager ekvivalenta med övre delen av vår cyrtograptusskiffer, och 

 som vi veta är den ännu i vår colonusskiffer ett av de allmännast förekommande 

 fossilen. 1889 säger Törnquist i »Några anmärkningar om vestra Europas kam- 

 briska och siluriska korologi» att den i Skåne förekommer uteslutande i colonusskiffern. 

 Då litteraturen ej omnämner arten från annan del av vårt land än Skåne, skulle 

 man sålunda ha all anledning anse den hos oss vara karaktäristisk för colonusskiffern 

 allena. Men enligt mig av Prof. S. L. Törnquist benäget lämnad muntlig uppgift 

 har han anträffat arten, om ock sparsam, även i retiolitesskiffern vid Nitsjö i Dalarna. 

 Efter granskning av exemplar i Törnquists samlingar, som nu tillhöra Lunds Univer- 

 sitets Geolog. -mineralog. Institution, anser jag mig kunna konstatera, att här otvi- 

 velaktigt föreligger en Cardiola interrupta Sow. Huruvida arten i Skåne och Da- 

 larna företrädes av samma typ(er), är däremot ej så lätt att avgöra. Exemplaren 

 från Nitsjö äro nämligen illa bevarade, så att skulpturens finare detaljer äro svåra 

 att iakttaga. Det vill dock synas, som skulle å flertalet längdribborna vara betyd- 

 ligt finare än hos fullvuxna skånska exemplar av typisk form. Dock föreligger 

 även från Nitsjö åtminstone ett, som visar rätt grova längdribbor. 



Artens uppträdande redan i cyrtograptnsskiffern även inom vårt land torde 

 sålunda väl ej kunna bestridas. Huruvida man kan vänta sig, att bland de många 

 växlande former, med vilka denna art uppträder, finna skilda typer karaktäristiska 

 för skilda delar av lagerserien, är däremot en fråga som ej för närvarande kan besvaras. 



Cardiola migrans Barr. 

 Tavl. III. lig. 6 och 7. 



1881. Cardiola migrans Barrande, Syst. sil. du centre de la Bohème. Vol. VI, 

 pag. 268, pl. 183, fig. 12—15 och pl. 184. 



Barrande säger sig, 1. c. vara oviss om, huruvida denna art verkligen är att 

 föra till släktet Cardiola. Närmare upplysningar i denna fråga har ej heller vårt 

 material kunnat lämna. 



Liksom föregående art visar även denna vissa variationer, vad skalets såväl 

 form som skulptur beträffar. Den skiljer sig dock tydligt från alla andra Cardiola- 

 arter genom sin alltid ringa storlek samt mera sneda och långsträckta form. 

 Skalens ornering visar i stort sett samma utseende som orneringen hos Cardiola 

 interrupta Sow. Såväl den radierande som den koncentriska skulpturen äro ungefär 



