Skånes Colomisskiffer 



41 



Glabellan vidgar sig framåt ganska starkt. De djupa dorsalfårorna äro nästan 

 raka. Den framtill något utdragna ändloben, lika lång som glabellans övriga framom 

 nackringen belägua del, bar vid yttre sidoräuderna nästan rätlinig begränsning. 

 3 par sidofåror finnas, av vilka det främsta parets äro djupast ocb riktade snett 

 bakåt. Det andra parets äro vinkelräta mot glabellans längdaxel samt tilltagande 

 i djup inåt. Det tredje (bakersta) parets, i buvudsak parallella med det andra parets, 

 äro dock vid sin allra innersta del något mera framåtriktade, så att fårorna här bli 

 subparallella med ilen i mellersta delen starkt framåtsvängda nackfåran. Av 

 glabellans sidolober blir sålunda det bakersta, smalaste paret något litet avsmal- 

 nande inåt. Det andra paret, som är nästan hälvten bredare (räknat i huvudets 

 längdriktning) än det bakre, blir tämligen jämnbrett, medan det främre, som i sin 

 inre del ungefär bar samma bredd som andra paret, utåt starkt vidgas. Nack- 

 fåran är utefter hela sin längd väl markerad. Nackringen är ganska hög och 

 bredast på mitten. Glabellans skal, som i sin helhet är fint granulerat, bar där- 

 jämte strödda större och mindre vårtor. Även kindernas skal tyckes hava haft 

 dylik granulering. 



Huvudets plana limb, som inåt begränsas av en kraftig randfåra, sträcker sig, 

 efter vad det vill synas å de här något krossade exemplaren, ej framför glabellans 

 ändlob. 



Kindernas inre del tyckes vara föga välvd. Ögonen, som visa ganska grova 

 facetter, sträcka sig bakåt nästan i linje med glabellans bakersta sidofåra och nå 

 med sin främre, dorsalfåran närmade ända ungefär i linje med äudlobens bas. 



Facialsuturens främre gren är till en början något utåtsvängd, men följer i 

 det stora hela ganska troget dorsalfåran. Bakre grenen går i en vacker båge snett 

 framåt och utåt, böjer därefter bakåt och når slutligen under mycket spetsig (resp. 

 trubbig) vinkel ytterranden. 



Hypostomat, ungefär lika långt som brett, är i tvärriktningen svagt välvt. 

 Främre randen är nästan rak, bakre randen parabolisk. Centrala delen är baktill 

 begränsad av en grund fåra, vid vars ändar macula? sitta riktade snett framåt 

 och utåt. 



Något fullständigt exemplar visande thoraxledens antal har ej anträffats. 

 Rhachis, som upptar ungefär tredjedelen av hela thoraxledets bredd, har nästan 

 halvcirkelformigt tvärsnitt och gränsen mot pleurorna skarpt framträdande. Pleu- 

 rorna, vilkas yttre hälvt är starkt nedåtböjd, äro försedda med kraftiga snedfåror, 

 vilka fortsätta in på den nedböjda delen. Pleurornas yttre parti avslutas med en 

 obetydligt uppböjd spets. 



En fin och tät granulering betäcker thoraxledets hela yta. Därjämte är bakre 

 delen av varje rhachisring försedd med väl framträdande småknölar. 



Pygidiet är nästan halvcirkelformigt, med bakre randen jämnt rundad, ej ut- 

 löpande i någon tagg eller spets. Längden är 3 /s av bredden. Dess rhachis, konisk, 

 väl välvd och begränsad av djupa axelfåror, når 4 /s av pygidiets hela längd samt 

 upptar vid främre randen 3 /io av dennas längd. 



Lunds Universitets Årsskrift. N. F. Afd. 2. Bd 11. ti 



