46 



J. E. Hede 



markerade och kanske snarast att kalla intryckningar. Det andra något starkare ut- 

 vecklade parets äro vinkelräta mot kroppsaxeln. Det bakersta parets äro synnerligen 

 skarpt markerade, snett bakåtriktade ocb avskära glabellans bakre hörn såsom trian- 

 gulära basalflikar. Nackringen, som är tämligen bred ocb skild från övriga delen av 

 glabellan genom en ganska djup fåra, är på mitten försedd med en punktförmig upp- 

 höjning. Facialsuturen har det för släktet Proetus typiska förloppet. Avståndet mellan 

 facialsuturens grenar är vid huvudets främre rand föga större än nackringens bredd. 



Skalet visar å huvudets främre del en ytterst fin, endast under luppen synlig 

 striering, tämligen koncentrisk med glabellans främre kontur. 



Pygidiet, som bar bakre randen jämnt rundad, omgives av en trådsmal list. 

 Rhachis, begränsad av tydligt markerade axelfåror, når ungefär 3 A av pygidiets 

 hela längd samt är starkt välvd och tydligt segmenterad. Vid främre randen upp- 

 tagande c:a 1 /s. av pygidiets bredd, avsmalnar den ganska hastigt bakåt, slutande 

 med jämnt rundad kontur. Det ofårade partiet strax bakom rhachis förefaller möj- 

 ligen något starkare välvt än brämets angränsande del. Brämet, som närmast 

 rhachis är plant, stupar i yttre delen något hastigare. Det har på vardera sidan 

 6 eller möjligen 7 smala fåror, av vilka de främre först i sin yttre hälvt äro starkt 

 bakåtböjda, de längre bakåt belägna däremot så småningom bli nästan helt bakåt- 

 riktade. Alla fåror äro väl markerade ända ut till raudlisten. 



Längden av det enda funna pygidiet är 2 mm., bredden 3,6 mm. 



Phyllocarida. 



Aptychopsis primus Barr. 

 Tavl. IV, fig. 25 och 26. 



1872. Aptychopsis primus Barrande, Syst. sil. du centre de la Bohême, 

 Vol. I. Suppl. Pag. 457, pl. 33 och Vol. VI, pl. 183, I, fig. 1, 2. 



Ar 1856 omnämner Barrande, i »Paralélle eutre les dépôts siluriens de Bohême 

 et de Scandinavie» (sid. 62), från Böhmens étage Eel några fossil, vilkas natur 

 han ej kan avgöra, men som sägas likna Aptychns. Sådana skulle ock, efter vad 

 Angelin säges ha meddelat honom, vara anträffade i lager tillhöriga reg. DE i 

 Dalarna och reg. E på Gottland. Den svenska litteraturen har emellertid, mig 

 veterligt, intet därom att mäla. 



1872 hänför Barrande (I. c.) dessa fossil till Phyllopoda och beskriver dem 

 såsom tre intill varandra liggande, symmetriskt ordnade skal, av vilka det ena, 

 rostralskalet, utfyller en cirkelsektor mellan övre ändarna till de båda lateralskalen, 

 så alt alla tillsamman bilda en cirkelformig eller elliptisk skiva. Rostralskalets 

 höjd är föga mer än hälvten av den linje, utefter vilken lateralskalen sammanstöta 

 längs ellipsens större axel. Orneringen plägar utgöras dels av koncentriska, dels av 

 radierande strier. 



