LO 



Wilhelm Björck 



47. Linjen Hittarp — Hellebask, 28 ni., hård botten med 4 /io 10 S. 

 alger, ofta slagg. 



48. Norr orn Hellebsek, 20 m., grov sand. 4 /io 10 S. 



49. Norra Öretvisten, 28—42 in., skalgrus och alger; 22 /o 10 S.; 17 / 7 11 S. 

 också lera med Haploopsrör, stundom slagg. b h 14 S. 



50. Sydväst om Viken, 26—28 m., lera. -"h 10 8.; 1 8 /7 11 S. 



51. Väster om Viken, 25 m., lera. 18 / 7 11 S.; 16 /io 13 S. 

 52—53. Tvärs Lerhanm, 23—25 m., sandblandad lera 18 A 11 S.; lc /io 13 S. 



med skal. 



53 a. Väster om föregående, 25—28 m., skalgrus. 16 /io 13 S. 



Rörande undersökningarnas allmänna gång hänvisas till min föregående upp- 

 sats. Här må blott nämnas, att åren 1909 och 1910 väsentligen ägnades åt under- 

 sökning av den närmast Barsebäck belägna delen av området. Aren 1910 — 1914, 

 då undersökningsfartyget »Skagerak» vid fem olika tillfällen disponerades ', bedrevos 

 forskningarna över hela Sundet, med tyngdpunkten förlagd norr om Ven. 



För att ge en föreställning om materialets omfattning och lämna möjlighet 

 att bedöma med vilken grad av grundlighet de skilda delarna undersökts bar 

 jag ovan meddelat data för de olika stationernas undersökning. För en rätt upp- 

 fattning av dessa uppgifter torde det vidare böra framhållas, att draggningarna från 

 motorbåt väsentligen bedrevos med skrapa eller en mindre trål samt Ostekgrens 

 medhåv; under expeditionerna med »Skagerak» bar i det övervägande antalet fall 

 en större skraptrål kommit till användning för fångst av bottenorganismer, varjämte 

 å varje station drag gjorts såväl med Östergrens medhåv som med scherbrutnetz å 

 så vitt möjligt två à tre olika djup, oftast även med sådant skummande bottnen. I 

 enstaka fall har en vanlig fisktrål samt Petersens ottertrål använts. Det är uppen- 

 bart, att stationernas antal är större än vad som med hänsyn till djup och botten- 

 beskaffenhet strängt taget kräves. Men, så måste fallet bli, då de första rekognose- 

 ringarna avsågo att sprida klarhet över just dessa förhållanden. Då det visat sig, att 

 antalet utan olägenhet kunde nedbringas, har detta också skett. Att den gamla numre- 

 ringen ändock kvarstår, härrör av rent praktiska etiketteringsskäl. Vid den senaste 

 expeditionen med »Skagerak» undersöktes på fullt likformigt sätt stationerna 12 

 och 13, 10 och 15, 18 och 20, 25, 28 a, 31, 36, 35 och 37, 38, 39, 41, 42, 44, 46 

 samt 49. I framtiden torde säkerligen en undersökning i denna omfattning med 

 tillägg av ett par grundvattensstationer å svenska sidan norr om Landskrona 

 komma att visa sig tillfyllest. 



Beträffande förteckningen över de erhållna arterna, vilken nedan meddelas, må 

 anmärkas, att de däri för varje station lämnade uppgifterna å antalet exemplar 

 endast avse att giva ett allmänt intryck av ifrågavarande arts frekvens inom stations- 

 området. Givetvis beror denna i avsevärd mån av det sätt, vara stationens under- 



1 Av »Skagerak» undersökta stationer äro i förteckningen utmärkta med S. 



