18 



Wilhelm Björck 



der av Sars och ha heller icke återgivits av Stäppers i hans utförliga lokalför- 

 teckning (s. 26). Arten är sålunda en arktisk (ej högarktisk) och boreal, sublit- 

 toral form. 



17. Haploops tubicola Lilljeborg. 



Syn.: Ampelisca eschrichti (Lillj.). 

 H. carinata (Lillj.). 



St. 29 1 ex., st. 31 9 ex., st. 34 4 ex., st. 35 och 37 20 ex., st. 38 5 ex., st. 39 420 ex., st. 42 12 ex., 

 st. 46 95 ex., st. 49 110 ex., st. 50 50 ex., st. 51 100 ex., st. 52 25 ex., st. 53 a 1 ex. 



Det är ägnat att verka i någon mån överraskande, att denna art ej av Lönn- 

 berg (1898) anmärkts för Öresundsområdet. Den är nämligen en av de avgjort 

 mest karaktäristiska av de där inom sublittoralregionen förekommande formerna 

 och upphov till den bottenformation, som Lönnberg rubricerar som »lera med 

 maskrör» 1 . 



En blick på lokalförteckningen ger vid handen, att Haploops tubicola i sin ut- 

 bredning nära överensstämmer med de bägge föregående ampelisciderna, ehuru 

 den är kvantitativt långt starkare representerad. Ingen amfipod och, med undantag- 

 av Michtheimysis mista och möjligen Diastylis ralhJcii, ingen krustacé uppträder 

 nämligen i så stor mängd å de djupare lokalerna med slikbotten. C. G. Joh. 

 Petersen har förträffligt karaktäriserat dessa områdens fauna genom rubriken 

 Haploops-s&mh&llet. Dettas utbredning har Petersen (1913 s. 8) endast preli- 

 minärt fastställt till södra Kattegatt (börjande nordost om Anholt, upphörande 

 söderut ungefär tvärs Höganäs). Bruzelius konstaterade artens allmänna förekomst 

 vid Bohuslän och Lilljeborgs typex. stamma från Kullen; Meinert anför H. tubicola 

 (inch H. carinata) från Skagerack, östra Kattegatt samt Öresund flerestädes massvis till 

 mellan Ven och Taarbsek och St. Bält till Sprogö. i/ap/oops-samhällets utbredning i Öre- 

 sund var föremål för noggrann uppmärksamhet under juli-undersökningarna förra året. 

 På grundvalen härav samt tidigare samlingar kunna följande stationer rubriceras 

 som rikligt Haploops iör&nåe: 49, 46, 39, 35 och 37 (fattigare). Annu å st. 31 kunna 

 Haploopsrören sägas vara tydligt karaktäriserande. Enbart i ett enda tråldrag å 

 st. 39 samlades 350 individer. Arten uppträder således i massa å de utanför 20- 

 meterskurvan liggande lokalerna norr om linjen Landskrona — Ven (Haken), söder 

 härom enstaka. Att den t. ex. saknas å st. 25, där eljes ett stort antal av de 

 längre norrut förekommande formerna träffas, beror säkerligen på den där försig- 

 gående anhopningen av död Zostera, som täcker leran och på så sätt omintetgör 

 djurets byggnadsverksamhet. 



1 Sedermera (1903 s. 50) har Lönnberg modifierat detta i sin första Öresundsavhandling fram- 

 ställda uppfattningssätt, i det han för arten ifråga anmärker, att den är synnerligen karaktäristisk 

 för den lösa lergyttjan med maskrör, (»bland hvilka även torde ingå dess egna rör»). 



