Biologisk-faunistiska undersökningar av Öresund 



33 



karaktärer. Den bar senare beskrivits av Walker (1898 s. 172). I likhet med 

 Walker har jag funnit, att honorna , som lätt nog voro urskiljbara, på grund av 

 att de allmänt (juli) voro äggbärande, äro i en betydande majoritet. 



Denna från våra bavsområden nya art är, liksom släktets övriga, en littoral- 

 form, som inom nedre delen av bältet — till 20 m. — uppträder i stor mängd, 

 söderut till Ven, sandblandad lera och algbotten. 



Utbredning: Norge, syd- och västkusten till Trondbjemsf jorden, 6 — 10 f.; 

 Nordsjön ; Brit. öarna och Nordfrankrike. Är således en boreal art, som något 

 överskrider regionens sydgräns. 



57. Oorophium affine Bruzelius. 



St. 35 och 37 4 ex., st. 52 1 ex. 



Denna av Bruzelius från Gullmarfjorden beskrivna art bar i våra hav en vid- 

 sträckt förekomst. Meinert anger sydligaste Samsöbält och norra St. Bält som dess 

 rätta hem, varifrån den går upp i Kattegatt samt in i Sundet till mellau Ven och 

 Taarbask. Djupet uppges till 17 Va— 4 f., med botten av sand eller slik. Hur all- 

 män arten är i Sundet, kan jag ej avgöra, då jag endast har den från trenne 

 stationer, 20—36 m., lerbotten. Sydgränsen torde dock ligga vid linjen Lands- 

 krona — Vedbsek, då arten eljes säkerligen skulle erhållits å någon av våra sydligare 

 stationer. 



Utbredning: Norge till Ostfinmarken, 10 — 30 f. (Norman 1902); Nordsjön, 

 Shetlandsöarna; Stebbing tillägger Bosporen? Sannolikt är arten väsentligen boreal 

 och mera djupgående än någon av de övriga. 



58. Unciola planipes Norman. 

 Syn.: U. steenstrupi (Boeck). 

 St. 42 20 ex., st. 44 4 ex., st. 45 1 ex., st. 46 90 ex. 



Denna art har tidigare ej iakttagits i Kattegatt eller Öresund utan endast i 

 St. Bält och Samsöbält, 4 — 13 Va f. I området norr om Ven är den å djupare sta- 

 tioner allmän, 23 — 46 m., sand eller lera. Söder om st. 42 är den ännu ej iakt- 

 tagen, men säkerligen förekommer den nedemot Ven. 



Utbredningen är vidsträckt: Norge till Vadsö, 50—300 f.; Västgrönland 68V, 

 48 f. ; Brit. öarna; Frankrikes västkust söder ut till Gascognebukten, 50 — 180 m. 

 Enligt tillgängliga uppgifter har arten inom stora delar av utbredningsområdet 

 karaktären av en sublittoral och abyssal form. Det är anmärkningsvärt, att den i 

 Öresund — och även Bälterna — anträffas å vida grundare lokaler. 



Lunds Universitets Årsskrift. N. P. Afd. 2. Bd 11. 5 



