Biologisk-faunistiska undersökningar av Öresund 51 



För att närmare belysa artens batymetriska förekomst anför jag här en sam- 

 manställning av utbytet från de under juliexpeditionen 1914 enligt fullt jämförbara 

 metoder undersökta stationerna. 



St. St. St. St. St. 



< 20 m. 12 o. 13 10 o. 15 28 a 36 38 



(17—10 m.) (18 m.) (15-17 m.) (13 — 15 m.) (16 — 17 m.) 



Antal ex. 70 70 6 20 



20—30 m. 18 o. 20 39 41 42 



(25 m.) (28—30 m.) (20-21 in.) (26—30 m.) 



Antal ex. 250 60 2000 1000 



> 30 m. 25 31 35 o. 37 44 1 46 49 



(45—52 m.) (30-34 m.) (30—36 m.) (37—42 m.) (31—34 m.) (33—42 in.) 



Antal ex. > 1000 > 1000 400 1 > 1300 > 300 



Frekvensen undergår vid omkring 20 m., möjligen redan vid 18 — 19 m., en 

 betydlig ökning. Då arten är utpräglat euryhalin och, bortsett från att den saknas 

 å hård botten, ej visar bestämd förkärlek för något visst bottenslag, måste djup- 

 förbållandena här vara avgörande. 



Utbredningen i övrigt är vidsträckt, omfattande såväl arktiska som boreala 

 havsområden: Vita havet och Murmankusten; V. och O. Grönland till 73° 30'; Nord- 

 amerika norr om Massachusetts Bay (se Stephensen); däremot synes den saknas i 

 Nordsjön. Skulle det visa sig, att M. mixta i Kattegatt och Skagerack uppträder 

 i väsentligt underlägsen frekvens, vilket är möjligt, ha vi bär ett exempel på en 

 kvantitativ diskontinuitet i utbredningen av denna arktiska och boreala art. 



15. Neomysis vulgaris (Thompson). 



Arten förekommer i stort antal inom vegetationsområdets övre del tillsammans 

 med Praunns-artema, utbredd över hela Sundet. Stundom har den enstaka an- 

 träffats även å djupare lokaler, så t. ex. st. 25. 



Utbredningen är vidsträckt och omfattar Östersjön upp i Bottniska viken, Bal- 

 terna, Kattegatt, Skagerack; Norge söder om Trondbjemsfjorden, däremot ej Fin- 

 marken (jfr Zimmer); Nordsjön; Brit. öarna. Arten är sålunda boreal. 



Till de i min förra förteckning upptagna 10 arterna komma nu ytterligare 5. 

 Nya för Öresund äro: Erythrops erythrophthalma, E. elegans, Mysidopsis angusta, M. 

 didelphys, M. gibbosa, Leptomysis gracilis, Gastrosaccus spinifer, Macropsis slabberi. 



Med undantag för Mysts oculata (Fabr.) (se s. 74) ha samtliga förut från om- 

 rådet kända arter anträffats. 



1 Draget gjordes å hård botten. 



