56 



Wilhelm Björck 



12. Orangon allmanni Kina han. 



St. 2 1 ex., st. 5 1 ex., st. 6 l,ex., st. 7 2 ex., st. 18 och 20 7 ex., st. 20 3 ex., st. 22 2 ex., st. 25 25 ex., 

 st. 26 3 ex., st. 28 1 ex., st. 29 3 ex., st. 31 8 ex., st, 34 3 ex., st. 35 8 ex., st. 37 16 ex., 

 st. 35 och 37 13 ex., st. 38 8 ex., st. 39 talrika ex., st. 42 mycket talrik, st. 44 10 ex., st. 46 

 mycket talrik, st. 49 15 ex., st. 50 9 ex., st. 51 mycket talrik, st. 52 mycket talrik, 

 st.' 53 a. 10 ex. 



I sin bearbetning av arktiska områdets dekapoder har Doflein uppfört Cr. 

 allmanni som en underart av Cr. crangon, Cr. crangon allmanni. Redan dessförin- 

 nan hade Lönnberg (1898) framställt en förmodan, att övergångsformer skulle för- 

 binda de båda arterna. Detta antagande kunde i viss mån anses styrkt av den'av 

 Goés och Lagerberg påpekade omständigheten, att vår svenska allmanni-ioxm står Cr. 

 crangon närmare än den engelska, av Kinahan beskrivna genom frånvaron av taggen 

 å de första pereiopodernas merus. Som av Kina han s senare arbete framgår, härrör 

 denna »frånvaro» endast av en feltecknad figur, som rättats i texten (s. 71). Emellertid 

 föreligga två skäl, som oavsett mycket karaktäristiska skillnader i byggnader, tala för 

 artberättigandet, dels den av Sars konstaterade ej obetydliga differensen hos larv- 

 formerna — och för crangonidfamiljen har man just härutinnan funnit viktiga håll- 

 punkter för systematiken — dels också den konstanta olikheten i batyrnetrisk ut- 

 bredning. 



Ehuru detta senare förhållande på grund av de mindre betydande djupvariationerna 

 inom Oresundsområdets skilda delar icke kan bli lika markant som längre norrut, 

 så är det dock. som förut antytts, tydligt iögonenfallande. Visserligen faller undre 

 gränsen för Cr. crangon något inom den övre för Cr. allmanni, men i stort sett är 

 den förstnämnda arten även i Öresund en lika typisk littoralform, som den senare 

 är sublittoral. Belysande är i detta hänseende den redan anmärkta iakttagelsen 

 å st. 52. 



På grund av Lönnbergs uttalade förmodan, att övergångsformer möjligen 

 skulle vara tillfinuandes i Öresund, har jag emellertid gjort en närmare under- 

 sökning å ett stort antal individer av olika kön, varvid jag kunde konstatera, att 

 arterna här äro lika väl skilda som annorstädes (Björck 1913 s. 14). 



Cr. allmanni angives av Lönnberg förekomma enstaka på djupare vatten, och 

 anföras såsom lokaler: sydost om Ven, 30 — 33 m. och Landskronadjupet, 45 m. 

 Förklarligt nog har denna uppgift undgått Stephen sen, som anför Hellebsek och 

 Sundet mellan Samsö och Tuuö såsom artens sydgräuser. I enstaka exemplar 

 träffas arten ännu sydligare, till trakten söder om Barsebäck. Talrikt erhålles 

 den å de båda nämuda lokalerna (ungefär motsvarande st. 25, 32 — 52 in., lera 

 m. död Zostera). Sydgränsen ligger alltså i Sundet ungefär vid linjen Landskrona- 

 Vedbsek. Arten bildar ett konstant och talrikt element i slikbottnens fauna å djup 

 överstigande 20 m. och anträffas endast undantagsvis ovan denua gräns. 



