Biologisk-fauniatiska undersökningar av Öresund 



57 



Utbredning: Kattegatt, särskilt östra delen, Skagerack; Norge till Ostfinmar- 

 ken (Nordgaard); Murmankusten, Vita havet; Nordsjön; runt Brit. öarna. Arten 

 är sålunda en boreal form, som intränger i boreoarktiska regionen. 



13. Cheraphilus bispinosus (Hailstone). 



Syn. C. nanus Kr. 



C. neglectus G. O. Sars. 

 St. 13 1 ex., st. 48 6 ex., st. 52 4 ex. 



Denna lätt översedda form, som tidigare genom Lilljeborg varit känd från 

 trakten av Kullen, och som av Stephensen anges förekomma i Skagerack och Kat- 

 tegatt söderut till Hellebpek, har iakttagits dels norrut 'allmännare, dels enstaka 

 mellan Landskrona och Barsebäck, 17 — 25 m., saud eller lera. 



Utbredning: Norges syd- och västkust, till Trondhjemsf jorden (Appellöf 190(3); 

 Islands sydkust (H. J. Hansen); Färöarna; Nordsjön; Brit. öarnas ost- och väst- 

 kust. Således, så vitt bekant, en utpräglat boreal form. 



14. Eupagurus bernhardus (Linné). 



St. 6 1 ex., st. 10 och 15 2 ex., st. 19 ett par ex., st. 22 ett par ex., st. 30 1 ex., st. 36, 37, 38 

 och 39 talrika ex., st. 41 2 ex., st. 42 flera ex., st. 44 flera ex., st. 46 1 ex., 48 flera ex., 

 st. 49, 50, 51, 53 och 53 a talrika ex. 



Inom vissa delar av det undersökta området är denna art karaktärsdjur. 

 Enligt Orsted förekommer den söderut till Ven, och av Lönnberg har den 

 påvisats till i närheten av st. 28. Emellertid når den i enstaka individer, som 

 av stationsförteckningen framgår, ännu ett stycke söderut ; talrik blir den dock först 

 i området kring Ven, vilket förklarar, att sydgränsen av Stephensen förlägges 

 till Rungsted. (Famö i L. Bält och Vresen i St. Bält.) I Kielerbukten har den 

 dock någon gång iakttagits (Möbius.) Arten förekommer företrädesvis nedanför 18 

 m., ålerbotten, med förkärlek för de djupare stationerna. Endast sällan, t. ex. i Gräs- 

 rännans Zosteragebit har jag iakttagit arten inom typisk littoralregion, vilket är yt- 

 terst vanligt vid Bohuskusten. Inom Kattegatt och Skagerack uppges huvud- 

 utbredningen falla inom 15 — 30 m. (Stephensen). Emellertid har jag själv varit 

 i tillfälle att konstatera arten talrik även å mera betydande djup, t. ex. norr om 

 Skagen 205-240 m. 



Vanligen leva större exemplar i skal av Buccinum och Neptunea, de mindre i 

 sådana av Littorina och Aporrhais. 



Utbredning: Norge till Ostfinmarken, Murmankusten s västra del; Islands syd- 

 och västkust; Färöarna; Nordsjön ; runt Brit. öarna; genom Kanalen längs Frankrike och 

 Portugal in i Medelhavet (troligen sällsynt). Vid Nordamerika från New Foundland till 

 Chesapeak Bay, 45 — 37°. Äldre uppgifter om förekomst i Berings hav dragas av 



Lunds Universitets Årsskrift. N. F. Afd. 2. Bd 11. 8 



