Biologisk-faunistiska undersökningar av Öresund 67 



gäller delta om de nordligare stationerna i Sundets förträngda del, st. 40, 47, 44, 

 42 samt i fartygslraden väster om Ven, st. 38 och 36. 



Ännu foreligger icke tillräckligt material för ett säkert bedömande av den 

 roll, som slagganhopningen spelar. Klart är emellertid, att upplagringen av fastare 

 beståndsdelar â den mjuka slikbottnen i allt större utsträckning begränsar möjlig- 

 heterna för denna bottens typiska bebyggare, samtidigt som den öppnar betingel- 

 ser för andra djurformer att där slå sig till ro. På samma sätt kunna slagg- 

 styckena tjäna som underlag för alger och därigenom bidra till förändring av bott- 

 nens karaktär. Ofta ha vi sålunda erhållit Stomphia och Urlicina på ren mjuk- 

 botten å underlag av slagg. Ophiuriderna visa en förvånansvärd färdighet i att 

 utnyttja de nya resurserna. På slaggklumpar, som upptagits från lerbotten, ha 

 ofta Chiton-avtev talrikt iakttagits En god illustration till slaggstyckenas betydelse 

 som substrat erhöllo vi under vår senaste färd med »Skagerak», då vid en av Öre- 

 tviststa tioner u a ett litet slaggstycke (dimensioner omkr. 5X5X5 cm.), vägande vått 

 165 gr., erhölls, på vilket följande arter urskildes: Stomphia coccinea (O. F. Müll) 

 1 litet ex., Ophiopholis aculeata 14 ex., Saxicava sp. 1 ex., Sertularia sp. 5 kolonier 

 samt dessutom talrika Serpulider. 



Då frågan om slagganhopningars betydelse som modifierande faktor för vissa 

 djurformers utbredning i Öresund skall bliva föremål för en mera ingående under- 

 sökning från annat håll, har jag här endast velat i korthet peka därpå. 



2. De hydrografiska förhållandena. 



Egendomligt nog har man ännu icke någon samlad framställning av Öresunds 

 hydrografi. Bälterna äro i detta hänseende långt bättre utforskade. De första 

 svenska expeditionerna ägnade uppmärksamhet åt farvattnen söder och norr här- 

 om och klargjorde i detalj det hydrografiska tillståndet i Östersjön, Kattegatt och 

 Skagerack. I senare tid har den internationella havsforskningens huvudintresse i 

 dessa nejder knutits till det betydelsefulla vattenutbytet genom St. Bält. De sta- 

 tioner, som plägat, ehuru ingalunda regelbundet, undersökas i Sundet, ha varit 

 Flintrännan och Hälsingborg, medan det från biologisk synpunkt intressantare om- 

 rådet i trakten av Ven icke indragits i dessa undersökningar. Allt hittills äro vi 

 hänvisade att hämta vår kunskap så gott som uteslutande 1 från de observationer, 

 som under åren 1891 — 93 samt delvis också 1894 — 96, fyra gånger årligen utfördes 

 av den danska »Kommission for videnskabelig Undersogelse av de danske Far- 

 vande.» För det syfte, som här närmast träder i förgrunden, en jämförelse mel- 

 lan de hydrografiska förhållandena i Kattegatt och Öresund, torde de till grund för 

 dessa arbeten liggande, enligt areometermetod utförda salthaltsbestämningar, som 



1 Hos O. Pettersson och G. Ekman finner man dock enstaka uttalanden även rörande 

 Sundets hydrografi. 



