74 



Wilhelm Björck 



är tagen i Kattegatt, utom att den uppgifves af fiskare från Anholt, men som också 

 finnes i Öresund». Emellertid har denna art varken av Lönnberg eller vid våra 

 undersökningar erhållits, och jag är mest böjd att antaga, att den ej längre där 

 förekommer. Stepiiensens uppgift (1910 s. 271), att arten fö)' 35 år sedan ofta för- 

 des till Köpenhamn men numera aldrig syns till där, talar för att den verkligen, alldeles 

 som fallet synes vara med Cancer pagurus, försvunnit från Sundet. Från Kattegatt 

 åter anges arten frän skilda delar: Fredrikshavn, Anholt och Gilleleje (Stephensen). 

 Därjämte bör nämnas, att den anföres från Hellebeek och av Lilljeborg tagits vid 

 Kullen samt åtminstone under 1870-talet enstaka erhållits i Skelderviken (medd. av 

 prof. Wallengeen). Ej heller är det riktigt att rubricera Lithodes maia som en hög- 

 nordisk art, då den är en boreal och boreoarktisk form, som ej alls förekommer i 

 verkligt arktiska trakter, men som är förhanden ännu vid Brit. öamas västkust 

 (Appellöf 1906 s. 171). 



Vidare anföres Mysis oculata, vars uppträdande i Öresund »är ett af de mest 

 tydliga bevisen för Öresundsfaunans partiellt arktiska natur» (Lönnberg 1898 s. 35). 

 Trots mycket och ihärdigt sökande — så gott som varje erhållen illi/m-individ har 

 tillvaratagits, utom under Skageraks juli-expedition 1914 — lyckades jag icke iakt- 

 taga ett enda exemplar av den omskrivna arten. För att bli i tillfälle konstatera, huru- 

 vida det unika exemplaret verkligen tillhörde Mysis oculata, gjorde jag en hemställan 

 till prof. Lönnberg att få låna det, men erhöll till svar, att det ej längre kunde erhål- 

 las. H. J. Hansen ställer sig skeptisk mot uppgiften, och även Stephensen be- 

 tvivlar riktigheten av bestämningen. För egen del är jag närmast benägen att 

 anta, att en i och för sig förlåtlig, felbestämning föreligger, då nämligen som bl. a. 

 Apsteins figurer ge vid handen yngre individer av Michtheimysis mixta ha en viss 

 likhet med Mysis oculata. Ett ytterligare skäl har tillkommit, sedan jag först 

 gav uttryck åt denna sannolika förklaringsgrund, i det att Ekman påvisat, att 

 Lönnberg velat sätta M. caspia Sars i nära samband med M. mixta, ehuru den 

 förra arten uppenbart är en Mysis s. str. Nu föreligger ju visserligen den möjlig- 

 heten, att det ryktbara exemplaret drivit ut från Östersjön och med den baltiska 

 strömmens tillhjälp kunnat nå lokalen i Öresund, såsom Ekman uppvisat vara fal- 

 let med en annan, planktonisk östersjörelikt, Limnocalanus grimaldi, och som möj- 

 ligen inträffat även med Iclothea entomon, som enligt Hansen en gång tagits vid 

 Toldboden i Köpenhamn. Men praktiskt torde denna möjlighet ej gälla mycket, då 

 nämligen M. oculata i Östersjöområdet ej erhållits längre söderut än utanför Lands- 

 ort, och man för övrigt har svårt att föreställa sig, hur en transport i detta fall 

 skulle kunna försiggå. Det må nu vara med denna sak huru som helst, ingen sy- 

 nes längre vara böjd att tillmäta fyndet ifråga någon djurgeografisk betydelse. 



Emellertid upptages i statistiken (ehuru ej bland de utvalda exempeln i den 

 allmänna delen) åtskilliga krustacéer, vilkas huvudsakliga utbredning angives såsom 

 nordlig, nämligen : Hyas araneus (av Lönnberg dock ej själv iakttagen), Hippolyte 

 gaimardi, Mysis inermis, M. mixta, Diastylis rathkii, Icera albifrons, Mcera lovéni. 

 Dessa formers utbredningsförhållanden har jag i deras huvuddrag redan skizzerat 



