TG 



Wilhelm Björck 



horn ar i), (G. an gul o s us), Gammarm locusta, Melita palmata, 

 (Cheirocratus sund&waïli), Microdeutopus gryllotalpa, Amphitoë rubrï 

 cata, [Ischyrocerus anguipes), (Ericthonius hunteri), Corophium 

 grossipes, C. crassicorne, (C. bonelli), (Caprella linearis), (Phfhisica 

 marina), (Pariambus typicus); 



isopoder: Sphceroma rugicauda, Idothea baltica, 1. granulosa, I. viridis, 

 Iœra marina; 



tan ai den: Heterotanais örstedii; 



cuinacéer: (Eudorell a truncal ula), [Diastylis raMii); 



schizopoder: (Macropsis slabberi), Praunus flexuosus, Pr. inermis, Schisto- 

 mysis spiritus, {Michtheimysis mixta), Neomysis vulgaris; 



dekapoder: {Pandalus montagui), [Spirontocaris gaimardi), [Hippolyt e vari- 

 ans), Leander squilla. L. adspersus, Cr an g on crangon, [Chera- 

 p hi lu s bi s pi no s us), [Eupagurus bernhardus), Carcinus mœnas. 



Inom littoralregionen kunna följande naturliga områden (facies) urskiljas: 

 1) sandbottnen, i regel å grunt vatten, här och var även â djupare och då upp- 

 blandad med lera, 2) Zosterabältet, 3) algbältet (företrädesvis brnnalger). 



Bortsett från de redan i själva vattenlinjen uppträdande Orchestia gammarellus, 

 Jcera marina och Sphceroma rugicauda äro följande arter karaktärsdjur inom hela 

 regionen : Crangon crangon, Leander-axtema, och Carcinus mœnas. 



Sandstranden räknar som karaktärsformer: Corophium-arter, djupare ned Ba- 

 thyporeia pilosa, Melita palmata, Microdeutopus gryllotalpa, Ischyrocerus anguipes. 



Zosterans bebyggare äro vida mindre specifika, i regel gemensamma med alg- 

 bältet. Hit böra räknas alla Idothea-artema, i viss mån Iœra marina, Amphitoë 

 rubricata, Calliopius rathkei, Gammarus locusta, denna dock mera kosmopolitisk än 

 de andra, Praunus flexuosus, Pr. inermis, Neomysis vulgaris. 



Till dessa former komma inom algbältet ytterligare Paratylus swammerdami, 

 Ganimarellus-artevna, Ischyrocerus anguipes, Microdeutopus gryllotalpa, Caprella-artema, 

 Phthisica marina, Pariambus typicus, Spirontocaris gaimardi samt mera enstaka, 

 norrut Pandalus montagui. 



Emellertid bör det framhållas, vad som redan omnämnts i den systematiska 

 förteckningen, att littoralregionens undre del inom området norr om Ven uppvisar 

 en ökning av arternas antal, vilken sammanhänger med, att här gynnsammare be- 

 tingelser, främst saltare vatten och rikare vegetation, äro för handen. Detta sak- 

 förhållande finnes antytt redan hos Orsted (s. 71), i det de former, som förekomma 

 i hans regio gymnobranchiorum, äro väsentligen karaktäristiska för den undre, alg- 

 be växta delen av littoralregionen. 



