Wilhelm Björck 



loeusta, Mel i ta pal mata, Amphitoë rubricata, Ischyrocerus anguipes, Corophium grossipes, 

 C. crassicorne; i sop od em a: Sphœroma riigicauda, samtliga Idotheu-avter, Iaerct marina; 

 tan ai den Heterotanais örsiedii ; cumaeéen Diastylis rathkii; schizopoderna: 

 Pramius flexuosus, Pr. inermis, Michtheimysis mixta, Neomysis vulgaris. 



Dessa arter förekomma också i Östersjön, till Travemünde, Bornholm eller längre, 

 och äro med undantag för Diastylis rathkii, Michtheimysis mixta och Melita palmata 

 rena littoralformer. På grund av djupförhållandena nå sistnämnda arter sin syd- 

 gräns i trakten av Barsebäck. 



Sådan är alltså den ingalunda formrika krustacéfauna, som bebor Sundet sö- 

 der om linjen Landskrona — Vedbeek, en fauna, som Örsted träffande karaktäriserat 

 som det baltiska havets fauna och som i stort sett sammanfaller med det av Pe- 

 tersen urskilda iYaeoma-samhällets. 



Till slut ha vi att undersöka de formers utbredning, vilka icke kunnat 

 följas vare sig till Ven eller därförbi. Det är redan framhållet, att denna grupp 

 möjligen innesluter ett par dekapoder. Av de i förteckningen upptagna amfipo- 

 derna ha 15 endast erhållits i norra Öresund. Säkerligen skall detta antal genom 

 fortsatta undersökningar komma att reduceras, i det att en del av dessa former sanno- 

 likt kunna påvisas även inom området Hälsingborg — Ven, alldeles som fallet är 

 med de ej så få arter, som Meinert m. fl. angivit gå till Hellebsek, men som nu visat 

 sig förekomma ned till Ven. Men även med risk att bli desavouerad av händelser- 

 nas utveckling skulle jag dock vilja tillåta mig den förmodan, att vissa av de ifrå- 

 gavarande amfipoderna verkligen göra halt vid Sundets mynning. Det får nämli- 

 gen antagas, att om en art är allmän eller vitt utbredd i Kattegatt och samtidigt 

 erhållen talrikt under våra undersökningar i norra Öresund, men ej längre söder- 

 på, så har man med stor sannolikhet nått gränsen för dess framträngande. 



Hit torde böra räknas: Harpinia antennaria, Ampelisca tenuicornis, Photis longi- 

 caudata. Möjligen inrymmer gruppen också cumacéerna Hemilamprops rosea, Lexicon 

 acutirostris Sars, Brachydiastylis resima {?), samt mysidacéerna Praunus neglectus 

 och Schistomysis spiritus. 



Emellertid anser jag mig böra betona det provisoriska värdet av denna grupp, 

 då frågan om dess berättigande ej kan slutgiltigt avgöras, förrän undersökningarna 

 fullt likformigt bedrivits även i angränsande delar av Kattegatt. 



Flertalet av de former, som nå sin sydgräns i trakten söder om Ven är, som redan 

 framhållits, sublittorala arter. En blick på förteckningen här ovan ger emellertid 

 vid handen, att också littorala element äro förhanden exv. Paratylus swarnmerdami, 

 G ammar el lus- arterna, Cheirocratus sundewalli, Microdeutopus gryllotalpa, Ericthonius 

 hunteri, Corophium bonelli, Caprella linearis, Pari ambus typicus, Eudorélla truncatula. 

 Visserligen äro dessa anträffade endast i undre delen av littoralregionen (några t. o. m. 

 väsentligen sublittorala), men deras därvaro ger ju åt denna region en fylligare 

 karaktär än söder om Ven och i Öster-sjön. 



