Biologisk-fannistiska undersökningar av Öresund 



s 7 



ken, Murmankusten, Vita havet, sydvästra delen av Barents hav, Islands nord- och 

 ostkust, sydöstra och sydvästra Grönland. Av boreoarktisk natur äro också de inre 

 av trösklar från atlantiskt vatten avspärrade delarna av fjordarna mellan Lofoten 

 och Nordkap. Ett motsvarande övergångsområde uppkommer vid den boreala regionens 

 sydgräns, där atlantiska och medelhavselement blandas med de förut nämnda. Bri- 

 tiska öarnas syd- och västkuster samt sydligaste Nordsjökusterna och Engelska 

 kanalen bilda på så sätt ett boreoatlantiskt övergångsområde till den atlantiska 

 regionen. 



Inom Västatlanten ligga gränserna överallt starkt förskjutna åt söder, samti- 

 digt som olika djupregioner visa avvikande förhållandeu, varigenom jämförelsen 

 försvåras. Det arktiska områdets sydgräns plägar förläggas norr om New Foundland 

 och härifrån sträcker sig det boreoarktiska övergångsområdet söderut till Cap Cod. 



Huvudintresset för vår del knyter sig till utbredningen inom Ostatlanten. För 

 vinnande av större överskådlighet synes det mig ändamålsenligt att isärhålla föl- 

 jande fyra grupper av former, varvid det bör anmärkas, att grupperingen på grund 

 av bristfälliga frekvensuppgifter i somliga fall möter svårigheter och lämnar rum 

 för ett visst godtycke: 



1) former med vidsträckt utbredning, vilka samtidigt förekomma i arktiska el- 

 ler boreoarktiska regionen och i Atlanten söder om Kanalen. 



2) former, som förekomma samtidigt i arktiska eller boreoarktiska områden 

 och i boreala regionen men ej gå söder om Kanalen. 



3) arter, som ej förekomma utanför den boreala regionen. 



4) sådana former, som från Atlanten och Medelhavet intränga i men ej över- 

 skrida den boreala regionen. 



Huvudmassan av de inom Oresundsområdets olika delar förekommande for- 

 merna tillhör de båda sista grupperna. I förhållande till dessa äro de, vilka kunna 

 sägas ha en vidsträckt utbredning, få; mångtaligare äro de arktiska eller boreoark- 

 tiska i den boreala regionen utlöpande arterna. 



Vidsträckt utbredning ha följande arter 



Hyperia galba 

 Hippomedon denticulatus 

 Tryphosites longipes 1 

 Tmetonyx gulosus 

 Harpinia antennaria 1 

 Amphilochus manudens 2 



Westwoodilla hyalina 2 

 Apherusa bispinosa 

 Gantmarus locusta 

 Amphitoc rubricata 1 

 Corophium crassicorne 

 Unciola planipes 



Ianira maculosa 2 

 lœra marina 

 Crangon crangon 

 Eupagurus bernhardus 

 Pycnogonum littorale 



Samtidigt förekommande inom arktiska eller boreoarktiska områden, 

 överskridande den boreala (eller boreoatlantiska) regionens sydgräns äro: 



men ej 



1 Inom boreoarktiskt område endast angiven för Ostfinmarken, men dar konstant förekommande 



2 Endast obetydligt inträngande i atlantiskt område. 



