72 Н. Богословскіп. 



шееся въ такой формѣ съ данными относительно дѣйствительнаго распространенія ра- 

 ковинъ отдѣльныхъ группъ аммонитовъ. Такъ, Тогпдиізі называетъ гипотезу Валь- 

 тера „ипЪе^геШісЬ", будучи убѣжденъ въ томъ, что распредѣленіе раковинъ аммони- 

 товъ въ юрскихъ осадкахъ указываетъ на связь аммонитовъ съ тѣми или иными 

 условіями климата и что этого никто не захочетъ оспаривать ^). Огітапп, по по- 

 воду той же гипотезы Вальтера, замѣчаетъ, что указаніе ва нынѣ живущаго ІѴам- 

 Шиз'а не можетъ служить подтвержденіемъ его гипотезы, такъ какъ пустыя рако- 

 вины этого головоногаго встрѣчаются только въ Индійскомъ и Тихомъ океанахъ, 

 то-есть только тамъ, гдѣ обитаетъ самое животное, поэтому „іЬе віаіетепі тайе 

 Ъу "ѴѴаНЬег, іЬаІ Іііеіг сІізігіЬиІіоп із ап шііѵегбаі оие, Ьеіп^ іпсоггесі, апсі іЬиз 

 іЬе (1І8ІгіЬиІіоп оі Ьііе зііеііез сіоез поі оссиру а -«гісіег агеа Іііап іЫі оі іЬе Ііѵіи^ 

 апітаі". Что касается аммонитовъ, то ОПтапп убѣжденъ (сопѵіпсесі), что „іііеу 

 Ііѵесі еѵеп іп іЬезе ріасез ѵѵЬеге по\ѵ іЬеіг зЬеІІез аге і'оип(і іп Ше Іоззіі зиіе. 

 и тау Ье іЬаІ іііе етріу зііеііез соиИ Ъе ігапзроПесІ іп іЪе таппег тапііопесі, Ъиі; 

 зисіі а Ігапзрогѣаііоп соиМ поі Ъе Ше погтаі сопйШоп о1' іЬіп^з; оіЬег\ѵізе Ше асіиаі 

 (ІізѣгіЬиііоп оі іЬе зресіез о^ Аттопііез -ѵѵоиісі Ъе епіігеіу йШегепі". Распространеніе же 

 большинства аммонитовъ далеко не носитъ космополитическаго характера. „Оп іЬе соп- 

 ігагу, тоз! оі іЪе зресіез аге і'оипсІ опіу іп Итііед ІосаІіЬіез ап(і аітозь еѵегу Іоса- 

 Иіу Ъаз ііз ресиііаг зресіез" ^). 



Можно далѣе указать на замѣчанія, сдѣланныя уже послѣ ноявленія второй статьи 

 Вальтера, именно на слова ^. Р. 8ті1;Ь'а, согласнаго въ этомъ вопросѣ съ Огі;- 

 тапп'омъ и Тогпдиіз1;'омъ и, между прочимъ, высказывающаго, что ископаемыя голово- 

 ногія въ отдѣльныхъ случаяхъ имѣютъ даже менѣе піирокое распространеніе, чѣмъ 

 брюхоногія и пластинчатожаберныя *), а равно на замѣчаніе Е. Наи^'а, что „Ъеі ёШ 

 гіе сопзегѵаііоп (1и рёгізіоте еі сіез огпетепіз Іез ріиз сіёіісаіз, йапз сегіаіпз ^ізетепіз, 

 зе сотргепй шаі сіапз ГЬуроіЬёзе сІ'ип йоиа^е" ^). 



Такпмъ образомъ, гипотеза Вальтера относительно широкаго участія морскихъ 

 теченій и вѣтра въ пер^носѣ пустыхъ раковинъ аммовитовъ, по крайней мѣрѣ, въ 

 первоначальной своей формѣ, встрѣтила существенныя возраженія со стороны геоло- 

 говъ. Силу этихъ возраженій призналъ и самъ Вальтеръ, внеспіій, какъ мы выше 

 видѣли, нѣкоторыя поправки къ гипотезѣ. Весь вопросъ сводится поэтому въ настоящее 

 время къ тому, въ какой степени можетъ быть допущено участіе приводимаго Валь- 

 теромъ побочнаго фактора въ распредѣленііі данныхъ ископаемыхъ организмовъ, такъ 



Тогпдиізі;. ^аЬ^ЪисЬ НатЬ. Ѵізз. Ап8І,., X, 2; 1893, р. 24. Гга§теп1е еіпе ОхйгсНаипа ѵоп Міаги. 

 ") Однако, воослѣдствіи оказались скептики, которые нашли возможнымъ оспаривать значеніе клп- 

 матичпскаго фактора пли по отношенію вообще къ юрскиыъ организлаыъ (Огітапп), пли, по крайней 

 мѣрѣ, но отношенію къ тѣмъ или пнымъ амыоннтамъ (Ротреск], Наи§). 



Огітапп. Сіітаііс гонез. ТЬе Атегіс. ^оигп. оі 8сіепсе, 1896, I, р. 259—260. 

 *) ^. Р. 8ті1;Ь. Ргіпсіріез о^ раіеопіоі. соггеіаііоп. Лоигп. о1' Ѳео1о§іе, 1900. 

 Е. Наид. Виііеі. 8ос. ёёоі. Ггапсе, 1900, р. 622. 



