I. Tomáše Štítného Rozmliiwy nábožné. 
Od 
Josefa Jiingmanna. 
(Zpráwa čtená we filologickém odděleni při wědecke' společnosti dne 30. listopadu 1843.) 
O spisech Tomáše Štítného od oné doby, w kteréž jsme w Rozboru našem r. Í840 
a І8ІІ o sedmi stupních na str. 143 a o knihách naučení křesťanského na str. 195. zpráwu 
podali, známost se nám mnohem širší otewDela. Již nyní s jistotau twrditi můžeme, že še- 
stero spisůw, z onoho wèku nás došlých, bylo plodem jeho wraucí lásky к wédám a jazvku 
českému, jakož i neunawené pilnosti. Mimo dotčené ony dvva spisy o sedmi stupních a 
naučení křesťanské následující čtyry bez pochyby z jeho pera wyšJy: aj Rozmluwy nábožné. 
bj Řeči snáteční, nalézající se w rkp. weř. bibl. pod sign. XVIl. C. lo. cj Soliloquia sw. 
Augustina přeloženo, w též bibl. pod XVII. F. 21. Konečné dj Překlad Hugowa spisu o 
připrawení srdce w rkp. téměř sauwékém u p. Celakowského. 
Již co se týká Rozmluw nábožných, o téch zde širší zpráwu dáti chceme. INalezají 
se w Rkp. na fol. w bibliot. Gersdorfské Budišinské, psaném w XV stol. z něhož nowý pře- 
pis w Mus. českém se nachází. W Budišinském rkp. zanímají rozmluwy 229 stran, po nichž 
o jiných wěcech náboženstwi, zwláště kompaktát se týkajících jednáno, čehož tuto pomíjíme. 
iNašeho spisu počátek jest w tato slowa: Bóh wšemohútně milosrdný skrze Mojžieše proroka 
swého mluwí oc. Konec pak tento jest: Nebo když zkušen bude, nalezne pokoj a útěchu 
wěčné radosti we cti a w chwále, jehož nám pomoz hospodine Amen. Jedna částka ru- 
kopisu toho až do str, 78 psána na pergaméně, druhá na papíře odtud až do str. 229. Na 
čele stojí předmluwa neznámého opisowatele, nejprwé čerwenau barwau takto: Předmluwa 
na tyto kniehy, w nichž w prwních zawierá o čem tieží synowé otce, w druhých tieže duše 
swědomie, a oni zase jim odpowiedají. Potom černidlem dále psáno toto: Z daru božieho 
dobrý šafář a sluha w naději božie maje hřiwnu od boha poručenu, nechtěl jie pokopati ale 
jie wzem oddal sě na těženie, aby pánu swému z nie užitek získal a přinesl. Byl za času 
krále Wáclawa Českého třetieho panoše jeden slowiilný, Thoma z Štítného, litlerat dobrý, 
w swých letech poctiwě a w swém šlechetném žiwolu do starosti zachowalý. A weda žiwot 
8b * 
