676 Rozbor staročeské literatury. J. Jungmann: 
wáni psal, něco přeskoce byl sem wám řekl, buďte při sobě, a kažle sě jinými, o nichž 
slýcháte, ježto wysoko napnú a nizko spadnu oc. 
Na str. 23. A jáť mám za to, cožť mluwím neb píši o milém bohu, nedélímf sě 
od úmysla swaf ých a křesťanských mislrów; nebť jsem pilné ze swé mladosti rád četl o tom, 
rád mistra slyšel, a i ještě mílo mi jest mysliti o tom, a i jiným po sobě к tomu, ježtoj' 
mně mílo, ač by nebyli i latiníci, příčinu dáti. A komuž sě nelíbí to, ježto píši, křiwdú mě 
iiewiíi, křiwdy na mé nezamýšlej, bych to řekl, jehožť sem neřekl, a bud' mých knéh prá- 
zden, a nezáwid, ač kto čemu prawému z nich porozonue, jemuž bv dřiewe nerozuměl. 
Z toho, co zde předesláno wyplýwá, že a) rukopis Budišínský toliko jednu částku 
celého spisu zawírá, t. rozmlauwání otce s dětmi. Druhá částka t. rozmlauwání duše s swě- 
domím nachází se w jiném rkp. u p. archivára Bočka w Brně, o kteréž aby širší zpráwu 
vveřejně učinil, jest welice hodno žádosti, b) Náš rkp. opět ze dwau částek sestojí, t. jedné 
na perganieně, pilně psané s nadpisy kapitol, druhá na papíře, bez nadpisůw obsah udáwa- 
jících; prwní jest půwodní recensí, druhá obnowena samým auktorem, z čehož patrno, že 
on swé spisv předěláwal, tak že dwoje recensí těchto rozpraw, naučení pak křesťanského 
troje recensí powstalv, text hned širší, hned kratší obsahujíce, e) Rozmluwy tyto rowně 
jako knihv učení křesťanského (1 374), ačkoli nejwíc pro děti jeho psané, i po smrti tří 
z nich w té formě bylv ponechány, an pod dětmi mínili se prawí wšechny, komuž spisy 
к rukama přijdu, d) Čerpal mimo jiné prameny z písem swatých, ze swat. Augustina, a 
z I!ugowýcb spisů, tam zde zápase s jazykem*); nedaje se wšak odslrašiti rechněním, jak 
prawí, latiníků, t. těch kteří literaturu latinskau plodíce, české nepřáli. [Starý to tedv druh 
lidí!] e) Celý ten spis, jako jeho knihy wůbec, jsau důkaz newšedního na onen čas wzdě- 
lání, učenosti, a šlechetnosti i hluboké к wlasti a ctnosti lásky. 
Wýjimkň zde ze samého spisu neklademe, proto že na jiném místě t. we Wýboru 
ze staré literatury, jich hojněji podati zamýšlíme. Toliko neobyčejnější zde nalézající se 
slowa pro milowníky českého slowozpytu uwedeme. 
Bůh stwořil swět, aby dal účastnost sebe str. 8. 
S wysoka škodnější úpad, 206. 
Wrchní múdrost как jest w sobě jdúc kakýms diwným ůrodcm od moci. 7 i . (partus). 
Ty znáš naše položení, rci nám něco к našemu bèhu 168 [cf. Aby w tyto běhy při 
nás byl. Arch. I. 14.] = okolnosti. 
Běhudlnd mysl, t. nestálá, těkawá. 85. 
Bezbydlé, n. e.vilium. 1 óO. 
Bcdliwé trní, 148. nyní prawíme bodlawé. 
Boriti smlauwu, 220. poslušenstwí 202. t. rušiti. 
Bchstivie = ЪогѣХ.\ѵ\. hl et 53. [bez proměny litery Л do i]. 
Břidké leptánie črwa toho (t. swědomí) 14. (t. oškliwé.) Co jest na swělě Ifidcfjšího 
než smrt, 157. 
*) Tak 11. p. latinské qualitas jeálé neuměl česky rici, formám jmenuje [lostawu. 
