698 Rczhcr staročeské literatury, Wáclaw Hanka: 
Téhož leta loll. ЛЛА. ane uie&icr: ui<.<.iia 
Z rodu císařůw Konstantinopolilansk Vch, jakž on prawil, pošlým vvzaw sobě dceru nèkdv 
Martina Kulliena z Sprinspergu za inanželku, w Praze se usadil. Ten z poručení J. M.C dán 
do wězení řečeného Spinka na rathauze starého mèsta pražského, protože nějakého mnicha 
poběhlého z kláštera sw. Anežky, když byl některé wěci poswatné pobral, u sebe w domě 
swém, u tří kalichů, w faře gilské, přechowáwal, a maje od .1. M. jisté poračení, aby jeho 
wydal, toho neučinil, ale w noci ho pryč od sebe wyprawil. A protož podrichtář pro něho 
Palaologa přišed nalezl ho w truhle zawřenébo w komoře, a daw zámečníku ji otewříti, 
jeho tam nalezl, a do wězení s sebau wzal. Potom pak XXIX dne dubna měsíce z toho 
wězení na poručení J. ЛІ. С. okolo třetí hodiny na noc na kotčí wzat, a na Poděbrady, jakž 
bylo slyšeli, wezen, a lam do wězení dán. Potom týž Palacologus okusiw onde i onde je- 
dnak na Morawě, jednak w Rakausích, jednak i w wlasti swé na ostrowě Chio rozličného 
štěstí i neštěstí, půwodem bratra swého kardinála jat a do Říma přiwezen, a tam u wězení 
za dosti dlauhý čas držán, když swého náboženstwí uslaupiti nechtěl, na snažnau žádost 
bratra jeho kardinála papež Gregorius XÍII málo před swau smrtí jej zaškrtili a polom 
upálili dal. 
Tento Palaeologus pamatuje na ta dobrodiní, kteráž byl od někdy M. IMatauše Ko- 
lína z Chrtěríny w andělské zahradě, kdyžto pohoslinu do Prahy přišel, wzal jest, žádal p. 
Rektora a Mistrňw učení pražskách, aby mu dopustili in leclorio kollege císaře Karla IV. 
jinak weliké, kdež jest učinil monumentům anebo kámen mramorowý s nápisem podle spú- 
sobu a obyčeje, jako se w wlaskycli Akademiích zachowáwá, postaniti. Na jehožto žádost 
z společného snesení d.ili mu odpowěd: že toho z jistých příčin nikterak dopustili nemohau, 
protož aby se w tom spokojil. On pak nepřestaw na té jich odpowědi, podal suplikací 
pánům Místodržícím w králowslwí českém, jich za přímluwu žádaje. К jehožto takowé žá- 
dosti jich Mii páni Místodržící jsauce nakloněni tak učinili, a we středu po třech králích léta 
1067 psaní s suplikací jeho p. Rektorowi a Mistrům učení pražského odeslali takowé: »Po- 
cliwí přátelé naši milí ! Oznámil jest nám skrze příležící suplikací Jacobus Palaeologus, že 
pro dobré přátelstwí, kteréž jest měl s Mistrem Mataušem Kolínem a pro památku jeho 
toho úmvslu jest, s dědici a přálely jeho kámen mramorowý s textem na swňj náklad in 
leclorio weliké kollege, tu kde učiwal, do zdi poslawiti dáti. Wšak aby předsewzalý dobrý 
aumysl swůj к tomu, kteréhož za žiwnosti milowal, i po smrti w skutku dokázal, a w^ ko- 
nali s wolí waší mohl, nás jest za toto přímluwčí psaní к wám prosil, kteréhož sme jemu, 
jsauc netoliko osoby již jmenowaného někdy Matauše Kolína, ale i těch darňw, kterýmiž 
od pána Boha wšemohaucího z milosti jeho swaté obdařen byl, powědonii, a že té památky 
hoden: nadto weyše že i w tom poctiwost wase, jazyka českého i wšeho učení pražského 
jest, a wám nic na ublížení není : něbrž lakowú jeho wůli, klerauž dobrým aumyslem míní 
a učinili chce, sme jemu schwálili." 
»A protož se к wám přimlauwáme a za to žádáme, že tonm, aby jmenowaný Jacobus 
Palaeologus takowý úmysl swůj wykonati, a kámen mramorowý s textem do zdi pro budaucí 
památku toho muže tu na lektoři waší poslawiti mohl, na odpor nebudete, nébrž sami pro 
