Památník Matansi Kolínu, 699 
poctiwost wlasti swé к rozhlášení mezi cizí národy toho nápomocni budete. Dán na hradě 
pražském vv středu po swatých třech králích léta páně et Ixvij.« 
Kdež pan Rektor a páni Mistři majíce to jich M'' přímluwné psaní w swém společ- 
ném uwážení s přátely swými, jakby se w té příčině zachowati měli, se radili, a potom z poi lu 
sného dwa pány doktory Giříka z Sudelu a Thomáse Wodnianského к jeho M'' panu Janowi 
Staršímu z Waldšteina a na Hrádku nad Sazawau, nejwyššímu sudímu králowstwí českého, 
odeslali, žádajíce jeho M" , ponéwadž to wěc byla nowa, neobyčejná a nikdy neslýchána, za 
radu, obáwajíc se, aby potom sebe neb učení pražského w nějaké skrze to nebezpečenslvsí 
neuwedli. INicméně wšak tomu nejsauce na odpor, toliko toho při jich M'' žádali chlějí,«abv 
je w tom tak ochránili ráčih', aby jim to nebylo přičteno, jakoby to o sv\é újmě činili, což 
činí na předložení jich M'' . 
Dáli ráčil odpowèd, že se tomu diwí, že jsau tak nerozumní, bázliwi a ničemni, že 
swé pocliwosli neznají, sami se snižují, chwálv, pocliwosti swým a zwlášté lidem hodným a 
učeným nepřejí, ježto mají jislau wiili sobě oznámenau. A prolož aby tak učinili, jakž jest 
jim psaním oznámeno, že jest ta Místodržících jistá wûle a poručení etc. A že když to nej- 
prwé na jich M'' bylo wznešeno, tomu sau se welmi diwili a těžce toho nesli. A jestli toho 
neučiní, tehdy že musí učinili; a kdyby к nim šetření nebylo, žeby jim to jiní bvli wyměřili 
a rozkázali. A tu jest welice wychwalowal M.Kolína, kterak jest dobře poslaužil učení praž- 
skému; a že již nebude jim sprawowání poručeno, ale jiným lidem znamenitým a učeným 
jakž w Akademii tak w Konsistoři etc. ЛѴіак přitom se omlauwati ráčil, že jim wšeho do- 
brého přeje, a že jako přítel jich jim к tomu radí. AVšak přes to poněwadž lak jsau Iwrdi 
proti sobě a nepřízniwi, že jim toho den pokládá w pondělí nejprw příští, aby se před .leho 
M" poslawili, že tu něco twrdšího к sobě uslyší etc. Dali sau odpowěd, že sau tomu neod- 
pírali, ale z příčin některých w tom se ohradili chtěli etc. 1 ráčil od toho pán pustili, a že 
kdyby na ně neráčil býli laskaw, žeby jim toho nemluwil, a zwláště pak před jinými. Jesl- 
liby kdo na lom přestali nechtěl a domlauwal se, tehdy aby se před jich M'' postawil, že lu 
uslyší, čemuhv nerad etc. A lak wvrozuměwše jakýby dokonalý byl aumvsl pánůw Místodr- 
žících, dali Palaeologowi z uwážení společného takowú odpowěď : ačkoli ta wěc, za kteráž 
žádá, jest neobyčejná i nebýwala w Akademii naší, ale poněwadž jich M" páni Míslodržící ji 
pobožnau, poctiwau a užilečnau a chwalilehnau býli uznáwají. Pan Rektor a P. Professores 
na lakowau jich M" přímluwu jemu к tomu dowolují; wšak na ten spůsob, aby se do kollege 
лѵеіікё dal nalezli, a tu že jemu místo ukázáno bude, na klerémby lakowé Monumentům po- 
slawili měl. Druhé, aby textu, kterýžby na témž kamenu raramorowém chtěl míli, nedal wy- 
tesáwati, lečbv prwé jej pánům Mistrům ukázal. Což se i stalo. Na tom pak kamenu jest 
předně obraz Kolínůw wylesán, a nápis nad ním tento : METAIT T^N OPfí.X ТРОПАЮМ. 
Potom zelený strom, na jehožto ratolestech jsau litery zlaté, obsahující w sobě tylo лусг^е: 
Нос tibi pro merilis posuit Colline Jacobus 
nie Palaeologus, nobilis exilio; 
Tu peregrinantcm coluisli tempore iniquo, 
Accipe amicitiae pignora grata luae. 
