728 Rozbor staročeské literatury. P. J. Šafařík: 
)irb jsá o nich sívali mistři nic nepsali ani pctwrdili.a Jediné w celém díle nacliázim místo, 
kdež i náš spisowatel spisu nebiblického, a sice eivangclium Nikcdcmoiva, se dokládá, lotiíto 
kdež wypravvuje, kterak Kristus Pán Josefa z Arimalhie, od Zidůw w domě zatčeného, w noci 
uybawil, a kterak dwa syny Symeonowa, Karinus a Leucliius, s ním z mrtvvých wslali. Na- 
proti tomu častěji se wyskytají místa, w nichž, zpráwy z ústního podání obywatelůw Palestiny 
wážené a skrze pautníky anebo w čase křižáckých tažení do Kwropy přinesené o Kristu a 
jeho skutcích se podáwají; tak n. př. hned o détinstwí Kristowě w Nazarete : »A ještě i dnes 
ukazují pútníkóm w tom měslě Nazaretě jednu studnici, z niežto syn boží Ježíš za swého 
dětinstwa koflíkem wody načieraje swej matce nosil," a jinde: »A tak na 'niej straně moře 
ješčeť ukazují, ež když Ježíš z jich rukú vvvšed shory šel, jako jemu byla skála postúpila, 
a lak wšecka jeho postawa i s ruchem obrazsky sě w tej skále wrvla«. 
Ačkoli pak půwod tohoto díla, podlé uší podobnosti, wýš nežli do konce XIII století 
anebo (a to ještě s wětší jistotau) do prwní polowice XIV století nesahá , к tomu rukopis, 
ЛѴ němž se nám ono zachowalo, ještě o něco pozdější jest, a podlé toho i jazyk w celosti 
známky jazyka XIV století, již z jiných památek a rukopisůw dostatečně známého, na sobě 
nese; wšak nicméně zachowaly se w něm, a sice w nemalém počtu, archaismy daleko nad 
XIV wěk zasahující, kteříž rukopis tento pro českého jazykozpytce nemálo důležitým a wzác- 
ným činí. A wšak i w jiném ohledu, к lepšímu potwrzení a wyjasnění toho, což již odjinud 
o češtině XIV století wíme, rukopis náš dobře poslaužiti může. 
Co se oněch archaismůw dotýče, o nichž, že již w XIV století řídké byly, se domý- 
šlím, přítomnost jejich we spisu našem , dle mého zdání, tím se dobře wyswětlowati může, 
buď že spisowatel již stár jsa, když toto swé dílo skládal, forem i způsobňw mluwení, jimž 
z mládi a ze čtení starých spisůw byl nawykl, s obzwláštním zalíbením užíwal, buď též že 
měl před rukama rukopis ewangelií weiice starý, na archaismy bohatý. 
Prošed s bedUwostí dotčený rukopis, umínil jsem zde předložití we stručném wýboru 
to, což jsem sobě z něho, jakožto w grammatickém aneb lexikálním ohledě důležitější a po- 
zoru hodné, poznamenal. O prawopisu jednati opauštím, jelikož nic zwláštního, čehožbychom 
w rukopisech druhé polowice XIV století nenacházeli, do sebe nemá. 
Abych pak poněkud swětlejšímu ponětí o způsobu wyprawowání našeho spisowatele 
napomohl, uwedu zde nejprwé w jakémž takémž pořádku paběrky jednotných slow a prů- 
powědí porůznu z díla wybraných, polom pak některé wýjimky z něho připojím. 
Samohlásky. i 
a: čaká. najmenší. neotpowiedaj (ne denega). 
m: ani rozežhá swětedlnice i pokryjú ju. juž a již střídawě. jeho čiji. zjewuji, ukazuji. 
i místo и před j we slowesech na uji: doličiji. — prohuhlijíc. — neposizijle a nebu- 
dete posúzeni. — zdržijíc jeho. — po newěřijících lidech. — přibližije. — nezamucij sebe. — 
nerozlučij. ukřižijte jeho. otwlažije. neodlučij. n 
