730 Rozbor staročeské liUratury. P. J. Šafařík: 
beránek. — kdežlo bude se swými učenníky beránek jésti. — Weříteli w buoh i w mě wěřte. 
— dolnnieлvacllu sě, by nřkaký duch widèli. — skrze duch swatý к bohu sě obrátil. 
Loc. na pocálce. 
Gen. z. až do ini. 
Plur. olpušceni jsú tobě hřéši. — skulci. — 
2. Twoiení a wýznam. 
Pro swé bezdětectwie. — Sára bywši bezdětkyní. — tři bezdětkyně. — do nebes řebři 
pristawila ; — ten řebři Jakob patriarcha widěl ; — wzendeš po tomto řebři. — Toť jest ta 
králownicka (dem.) narozená, o níž — лѵ swej komoíici bohu sě modlila. — pohádka mezi 
sprawedliwostí a milosrdím (t. hádka). — které přepusty na lidi ol boha spadachu. — bez- 
dětinstwa starost. — jejé čisté děwojstwie. — jehožto wšěho swěla skruh obklíčili nemóže. — 
\v swej rozpači (t. pochybnosti) znanienie prošiti nechtěl. — příklad i sběradlo wšech swa- 
t}ch děwek (t. Maria). — ein (t. způsob): jehožto bieše dřéwe tiem činem nikda newídala. — 
ručím činem. — silný lomozitel. ■ — roba božie. — čeleď (rodina, we wznešeném smyslu). — 
wzemši otpuštěnie (Abschied). — beze wšie překazy pojem Marii (t. překážky). — sebraw к sobě 
židowské starosty (a tak wždy místo knížata). — tu jeho postawiw na příkruchly (tak), otňadžto 
židowské starosty к lidem mluwěchu. (Bratří: na wrch chrámu). — neste již swatebnému sta- 
rostě, to česky slowe swat. — kterého jest welicstwie (majestas). — kde sieň králowa dóstojna? 
kde stól králowý? kde kniežat a rytieřów a rozUčn^ch lidí množstwie jste widěli? jediné 
niiesto sieni chléw, miesto králowého štola jesle. — abyste něk(erýmž činem nepřisáhali skrzě 
nebe, neb to wšemohúcieho boha stol jest a t. d. (a wšak jinde často stolec). — twého bož- 
stwie wšemohúcenstwie. — božslwie s tělesenstwím sjednánje. — welikými radoščemi od srdce 
sladkosti ducha swatého prohuhlijíc. — tu Judáš o tej masti wlití záwiščemi wrtráše a řka. — 
budete w nenáwistě (rp. nenavviste, snad chybně ?). — tesknoščemi lícoměrníci (Pharisaei, lak 
wždy; naproti tomu centurio zňslalo nepřeložené!) — syrowého newařeného zelice pojedli 
(dem. neutr, ex zelije, zelí, cf. police ex pole a t. d.). — Jdi pryč, satanáš (sic, vocal.), tociš 
přelude. — hospodo (t. hospodine, welmi často). — ej hospodo naše přemilá ! (ad Christum). — 
tu bieše šest kamenných kbelów (t. staudwí). — к swému řemeslu к rybstwí. — u požitce 
(w půjčce). — j^ho weliké na modlitwách bedlstwie. — z unu'lèich rowów (t. hrobûvv). — s we- 
likú ručestí. — přistůpiw к nosilóm (nosičům). — běsník (mající ďábelslvví). — uswadlo, neb 
smáhy nemělo. — skrytie tajnic králowstwí nebeského. — pro rozličnú tohoto swěla neprá- 
zdeň, pro bohatslwie a pro tělesná rozkoš. — dcera má ďáblem posědená welikú otryzíí ol 
něho trpí. — ščenálka jedie střědy, ježto padají s slolów pánów. — nemocí nemocen, jenž 
slowe česky wodné telo (sic). — i^^aj' chleba obihem dosti. — sto mtów pšenice. — nejsem 
jako jiní lidé cizobercie. — Lazař, Zachař, Lazaře, Zachaře a t. d. — lámajíce roždie s stro- 
mów. — wyhnal wiecky kupecky z chrámu (Krämer, prodáwače a kupce, opowržliwě). — sám 
liospodin jedními drataami jako bičíkem wšechny wyhnal. (o lom nic u Marka 11, П. a Luk. 
19,45). — běsi (l. j. ďábli, mnohem hustěji, nežli ďábli). — jděte w súhrady a kleréžkoli na- 
leznete pozowte (Br. na rozcestí) — nebudeš se mnú účastka jmieti. — apoštol tociš posla- 
