§. 20. Grammatische Formen. 149 



ml'visi. vësi. nevěsí, vzvěsi. — 3. ostaneť. ide. pride. reče. prěda. střeže, přinese, vy- 

 raiete. počešti, nevěst', dasť. nenávidí, oslavi. oslavi sie. liubi. služi. posluži. chodi. věri. 

 loži. pusti. otieže. schová. Plur. I. chcemy. věrny, věrimy. 2. imate. rozpr'nete sie. vé- 

 rité, ostavíte. 3. nepostigu. reku. nevidia. vědia. obratia sie. nerozuměju. 



ímper. Praes. sg. 2 pers. spasi. oslavi. nerodi. tieži sie. nechaj. slěduj. Plur. 2. 

 vidite. věrite. dověrite/choděte. 



Praes. Gerund. sg. msc. reka. věda. sieda. imaja. stoja. sgrěvaja sie. — Асе. činiuc. 

 Pl. rekuce. — Gen. pristojacěch. 



Praes. Partie, pass. znam. 



Praes. Inf. myti. viděti. umrěti. suditi. věriti. vzvyšiti. bati sie. vytierati. 



Praet. Inclic. sg. 1 pers. pridech, rějech, imějech, oslavich, тГѵісЬ, петГѵісЬ, svi- 

 tiezich, učach, dokonach, objasniovach. 3. reče, dade, prědade, neprodade sie, pozná, 

 pride, nadide, ide, vyide, vnide, otide, skry sie, posla, vsta, vzie, siede, počie, vvede oder 

 uvede, vece, otvece, vidě, vskrěsi, тГѵі, uvěri, oslěpi, otvrdi, prěpasa sie, sledová, mí- 

 lová. — šlaše sie, poslaše, stase, činieše, slušaše, nosaše, volaše, milovaše. 



Dual. 3. msc. rekosta. Plur.í. nepročinichom, slyšacbom. 3. rěcbu, jacbu, stachu, 

 idechu, přídechu, poznachu, nepriznachu, nemožechu, privedechu, věrichu, nevěrichu, 

 prosichu, vstupichu, pristupichu, chodiachu, slyšachu, sgrěvachu sie, schazachu sie, volachu. 



Praeter. Particip. act. sg. msc. prěšel, prědal, vyšel, dal, poslal, f. naplnila sie. п. 

 umřelo. Pl. msc. poznali, iměli, viděli, zabili, poklonili sie, nevyvr'gli sie. 



Praet. Gerund. sg. n. padše (zr'no). 



Particip. Praet. pass. sg. msc. blagosloven, prěpasan. f. dana, smucena, učiniena. 

 n. pisano, zieveno. 



Verbum subst. jestn. 



Praes. Ind. sg. 1. jesum (einmal), nejes'm (zweimal). 3. jesť (siebenmal), jesti (drei- 

 mal) und nenie. Pl. 2. jeste. 

 Fut. sg. 3. bude. 



Praet. I. sg. 3. bě. Pl. 3. běchu. 

 Praet. iter. sg. 3. běše. 



Praet. II. pl. 2. byste. 3. abychu und aby (als Conjunctiv). 



Das Praeter, vědě wird im Altböhmischen zugleich in der lten Person gebraucht, 

 statt věděch , gerade wie im Kirchenslawischen und in den Freisinger Denkmälern aus 

 dem X Jahrh. in windischer Mundart. 



Die Zeitwörter věm und dam befolgen auch in unserer alten Mundart die ano- 

 male Conjugation: daher die 2te Pers. im Praes. věsi (nicht věši), die 3te věsť, dasť, und 

 die 3te im Praet. prědade, prodade. Hieher gehört jesi, jsi, welches sich erhalten hat. 



Unser -ту der 3ten Person im Plur. : chcemy, věrny, věrimy, welches später in 

 -те überging, kennen nicht nur die Polen, bei denen es noch fortlebt, sondern wir be- 

 gegnen demselben nicht selten auch in den ältesten cyrillischen Handschriften. 



