fi6 Rozbor staročeské literatury: I, P. J. Ša/uřik: 
žaltáři latinském w Museum, o zlomcjch českého žaltáře w tém/.e IMuscum, a naposledy o 
zlomku českého žaltáře \v Brné nalezeném. 
Glossowanij žaltář we wlastenském Museum, pcrgamenowý rukopis w kwartu, 238 
listůw, gest wlastně latinský žaltář psaný w XII stoletj, s českými meziřádkowvmi glossami, 
w XIII stoletj připsanými. S rukopisem tjmlo giž dřjwe p. Hanka učené obecenstwo se- 
známil, genž i wšechny w něm se nalezagjcj české glossy we swých: Vetustiss. Vocabul. 
Latin. - Bohem. (Str. 234—258) wytisknauii dal. Pilněgšjm zpytowánjm a srownáwánjm 
těchto gloss nabyl gsem o tom dokonalého přcswědčenj, že glossator, genž ge wpisowal, 
nebyl wlastně půwodcem gegich, t. že newykládal a netlumočil ze swé hlavvy, nVbrž že giž 
celý český žaltář hotowý před rukama měl, z něhož gediné to, co se mu Ijbilo aneb po- 
třebné býti zdálo, do latinského swého exempláře, a sice dosti kwapně, wnášel. Tento od 
něho použitý český žaltář obsahowal w sobě totéž tlumočenj , kteréž se nám w rukopisu 
Witenberském zachovvalo, ba co wjce náležel s tjmto к gednomu a témuž rodu rukopisůw 
čili recensj, neboť wobogjm tytéž poklésky a chyby textu, neuménjm nebo nedbau piscůw 
powstalé, se wyskýtagj , gesto na odpor rukopis Poděbradský od nich cist a prost gest, 
ačkoli tento zase swau zwláštnj a nemenšj nákwasu omyliiw má. Z wjce přjkladiiw zde 
gen tito dwa stůgte. Žalm 88, 39 čteme w obogjm, glossowaném i Witenberském ruko- 
pisu: omazal si pomazance tvého, distulisti Christum tuum, mjsto prawého: ovahal si. 
Žalm 113, 1: z ludu nestuluvného, de populo barbaro, mjsto nesmluvného. Žalm 97, 6: 
v trúbách lutých, in tubis ductilibus, mjsto dutých. Na proti tomu kde we přepisu Podě- 
bradském něco zginačeno a zkaženo gest, tam obyčegně obňg staršj rukopis prawé čtenj 
zachowal, u př. nzěti mjsto zhníti, měch m. mlha atd. Skoda, že na mnohých mjstech, 
zwláíítě z počátku rukopisu, české glossy od některé nepowolané ruky wyškrábány a docela 
zmazány gsau, tak že gich naprosto čjsti nelze. 
Zlomek w Brné, na deskách staré bohoslownj knihy od p. K. nalezený a mně sdělený, 
záležj ze dwau listůw welmi pěkně a spráwně psaného žaltáře českého w malém oktáwu. Die 
pjsma nebude nemjstno položiti geg do prwnj polowice XIV stoletj. Co se tkne textu, 
ten dokonale s Witenberským se srownáwá, wygma některé prawopisné maličkosti a něko- 
liko, buďto w grammatických formách pozměněných, bud' docela wyměněných slow. Ctcnj 
we zlomku tomto zachowaná gsau tato: Žalm 24, 3 — 22. 25, 1 — 12. 26, 1. 34, 5 — 28. 3b, 
i — 10. I gest čeho litowati, že krásného a spráwného rukopisu tohoto tak maličký drobet 
zhaubě času ušel ! 
Naposledy zlomek českého Žaltáře, o němž geště zmjnku učinitl musjm, nacházegjcj 
se we knihowně wlastcnskèho Museum , a dle pjsma též do XIV stoletj padagjcj, záležj ze 
dwau pergamenowých listůw w malém kwartu, a gest nám zde gediné proto důležitý, že 
w něm totéž přeloženj s AVitenberským se nacházj : neboť w každém giném ohledu, z přj- 
činy, že welice zašpiněn a roztrhán gest, a tudy ani cele čten býti nemůže, cena geho 
weiice malá gest. 
Co se dotýče obau neystaršjch tištěných žaltářůw českých , totižto Pražského od 
r. 1481 we 4., a Plzeňského od r. 1499 w 8., shlédal gsem, že w nich giné , nowěgšj 
