Rukopisy českého žaltáře. 119 
5. Přeloženj Witenberské, ačkoli častým přepisovvánjm a mnohonásobnjm poddelá- 
wánjm (interpolowánjm), dle swědectwj pozůstalých rukopisùw giž welice zginačené a zka- 
žené, zacliowalo předce mnohem wetšj počet, než ostatnj dwě, neonivlnýclj přjznakňw staré 
češtiny, pro zpytatele gazyka slowanského weimi důležitVch , gakž o tom každý saudný 
znatel pilněgšjm prirownánjm wšech trj wespolek snadno se přeswědčj. Celý sklad gaz\ka 
a přirozená geho barwa, pokud geště proměněna a zmazána nenj, prozrazuge wěk daleko 
nazpět za končiny XIII stoletj zasahugjcj. 
6. Naposledy i ta okolnost, že ze posud známých neystaršjch rukopisůw českého 
žaltáře patery práwě toto přeloženj w sobě obsahugj , gesto naproti tomu ostatnj dwoge 
posud gen w gednotliwých rukopisech nalezeno gest, zdá se tomu náswědčowati , žeť ono 
we staré době bvlo neyrozšjřeněgšj, což zagisté nikoli wnitřnj ceně a wýbornosti geho, 
nýbrž gediné starobylosti a tudy pošlé vzácnosti připsali lze. 
Podlé těchto zde rozwiuutých duwodůw, kteřjž se mi i podstatnj i dosti gasnj 
býti widj, a s obrácenjm zřetele na to, že Cechowé, genž giž tak časně^ gak teď dokázáno 
gest, ewangelium do swého přirozeného gazyka přeložili, dlauho po swém obrácenj na 
křesťanskau wjru bez wýkladu žalmůw, této w cjrkwi křesťanské každého času a u wšech 
národůw tak welice obljbené knihy, býti nemohli, newáhám se bez rozpakůw swé zdánj 
pronesti w ten smysl, že českého přeloženj žaltáře giž aspoň w XI stol., ač nedřjweli, stá- 
walo, a že přeloženj, kteréž w obogjm rukopisu, Witenberském i glossowaném Musegnjm, 
gakožto w těch mezi pěti stegnorodými neystaršjch, až na nás a na tyto naše časy se za- 
chowalo, podlé wnitřnjch geho známek za takowé pokládám, genž onoho prwnjho přelo- 
ženj neybližšj gest, a snad nic giného nenj, než ono samo, ačkoli w podobě nás došlé 
giž welice pozměněné a zginačené. Toto wšak mé wyznánj nečelj tam, abych ostatnjm 
dwěma wýkladům. Klementinskému a kapitulnjmu, weliké pro gazykozpyt náš ceny a wáž- 
nosti popjral : anobrž na odpor tomu sám žiwě pregi a žádám, aby ku prospěchu českého 
gazykozpvtu wšickni tři wýkladowé buď pospolu, nebo obzwláštně, co neydřjwe a co ney- 
spráwněgi na swětlo wydáni byli, neboť aby text dwau poslednjch к textu prwnjho pauze 
co různá čtenj čili warianty připogen byl, to, byť s welikau pracj i možné bylo, předce 
mým zdánjm nemjstné a opačné gest. 
Pro lepšj wěcj nahoře wyložených wyswětlenj, též některých úsudkůw a domněnek 
mých dokázánj, pokládagj se tu některé wýtahy a wýgimky z rukopisu Witenberského, a 
pro snadněgšj wšech třj textůw čili wýkladůw přirownánj, i celý 103 žalm z rukopisu Kle- 
mentinského a Kapitulnjho. 
I. Wýbor řidšjch, djlem zastaralých slow a forem. (Z rkp. Witenberského, některá 
z Podèbradského.) 
a) Hlawnj slciva. 
Blyskotiny (coruscationes). božec (deus, videi, gentilium). cěsařovstvo (impérium, 
srow. královstvo). dobroděč (benefactor). druže (consors). dučeja, dučeje (Cataracta, Ps. 
41, 8. v hlasu dučejí tvých, in voce cataractarum tuarum, stpol. duczaja). harban (corona. 
