Rukopisy českého žaltáře. iíŽI 
kovati (abominari). vzobcuju (commnnico). zaprtiti sie (corrumpi). zatrutiti, otruliti (truci- 
dare, srow. pol. tracic, zatració, a truciciel). zbierovati, zbierovaný (liberale, bbcratus). 
zhvnuju, zhynovati (perire). zpietčiti (supplantare). ztroskati sie (conipungi). želeti sie 
(compungi). 
d) Pijslotvce a pcgisloivce. 
ač (si), hobežně (abundanter). obaky, obake (verumtamen). obbzu (prope). ponie 
(řorsitan). vedie (enim).'vnevidky (clam, furtim?ex improviso ? tlumočeno tjm slowo latinské: 
nutantes). 
e) Citcslowce. 
ova (ecce). todie, todieti (ecce). 
Mnohá z těchto, zde wjce pro píjklad, nežli pro auplné wěci wyljčenj uwedených 
slow giž we přebohatém skladu našeho gazyka, t. Slownjku p. Jungmanna, se nacházegj, 
než že z našich památek nowého swětla a potwrzenj nabýwagj, proto zde w řadě giných 
položena gsau: giná, odginud neznámá, tu poneyprwé se wyskýtagj, gedna i druhá djlem 
pilněgšjho skaumánj a wyswětlenj požadugjce. Neboť, ač mnohá z nich buď sama sebau, 
buď přirownánjm giných nářečj prawá a přesná se býti wykazugj, gako na př. dučeje, je- 
stojska, lazuka, nezbožie, nylošť, robotjř, sabirstvo, vráž, vzdviž , blahaju, medký, puhlý, 
nzěti, znvju, ovahati, podpietiti, pychlati sie, rozrevniti, Tšcevuju atd. ; wšak nicméně gsauť 
i takovvá, a sice- w dosti welikém počtu, gichž tak naprosto, bez doloženj z giných prame- 
nûw a wvswěllenj piiwodu i prawého smyslu gegich, za čistá a domácj přigmauti nelze, gako 
n. p. harban, obrama, obrstvie, obrzný, obrznúti (zdaliž to omvlem psáno mjsto: obižstvie, 
obížný, obižnúti, čili mjsto: obřezstvie, obřezný, obřeznúti, rozhodnauti nemohu), udulanje, 
tcice, \ice, zablstvie, popestiti, tytrali, vztytrati, zbierowati atd. ftložné zagisté, ba welmi po- 
dobné gest, že některá z těchto teď uwedených slow, aspoň w té podobě, w kteréž se nám 
zde wyskýlagj, zkažena gsau; ačkoli proto wšech, bez pilněgšjho wěci wyšetřenj, w po- 
chybnost a podezřenj bráti nelze. Tak n, př. slowce »tepiely« (Žalm 25, 12: stala na te- 
pielém, stellt in directo) zdálo mi se z počátku w rukopisu Witenberském hýli zkažené; 
a wšak pozděgi, dostaw zlomku Brněnského, pocházegjcjho z rukopisu welmi spráwně 
psaného, shledal gsem, že i w něm psáno stogj: «na topielém,« aniž teď pochvbugi, že 
slowce to s našjm »lepilv, zlepilý« gedno a též gest, a že někdv tolik co )>přjmv« zname- 
nalo (e a o se, gak známo slřjdá, n. p. sobii, sebau, tobú, tebau atd., pročež snad i slowce 
Icpol к tomuto kmenu náležj). Před užjwánjm takowých pochybných, gen gednau někde 
čtených slow (íIt«| )лу0ціѵп) nowěgšjch spisowatelůw českých důrazně wvstí^hati dlužno, 
čehož kdyby se bvlo posud pilněgi šetřilo, nebylo by se nám do nowěgšj češtinv tolik ne- 
spráwně twořených a nemotorných, wětšjm djlem pauze z mylného čtenj pošlých slow wlau- 
dilo, gež teď z nj wyháněti a zamezowati nemálo práce státi bude. — 
f) Mluwnické zívláštncsti. 
Předsuwka h dosti často se wyskýtá: hobežně, hoheii, huhybujuciého, rozhřěiiti (jež 
vin řetiez stáhl jesť, milost" tvá rač rozhřéšiti, a hned njž: jež hřéchóv řetiez vieže, sinilo- 
wániem tvej milosti rozviež). 
Ahli. v. г. 16 
