Rukopisy českého žaltáře. 
Ipsi David. 103. 
1. Benedic, anima mea. Domino: Domine, 
Deus meus, magnificatus es vehementer. Con- 
fessionem et decorem induisti: 
2. Amictus lumine, sicut vestimento: exten- 
dens coelum, sicut peliem : 
3. Qui tegis aquis superiora ejus. Qui po- 
nis nubem ascensum tuum: qui ambulas su- 
per pennas venlorum. 
4. Qui facis angelos tuos spiritus : et mini- 
stros tuos ignem urentem. 
5. Qui fundasti terram super stabilitatem 
sjam : non inclinabitur in seculum seculi. 
6. Abyssus, sicut vestimentum, amictus ejus: 
super montes stabunt aquae. 
I. Ab increpatione tua fugient: a voce to- 
nitrui tui formidabunt. 
8. Ascendunt montes, et descendunt campi 
in locum, quem fundasti eis. 
9. Terminům posuisti, quem non transgre- 
dienlur: neque convertentur operire terram. 
10. Qui emittis fontes in convallibus: inter 
medium morlium pertransibunt aquae. 
II. Potabunt omnes bestiae agri: expecta- 
bunt onagri in siti sua. 
12. Super ea volucres coeli habitabunt: de 
medio petrarum dabunt voces. 
13. Rigans montes de superioribus suis : de 
fruclu operum tuorum satiabitur terra: 
14. Producens foenum junientis, et herbam 
servituli hominum : ul educas panem de terra: 
15. Et vinum laetificet cor hominis: ut ex- 
hilaret faciem in oleo : et panis cor hominis 
confirmet. 
Žalm 103. 
1. Blahaj, duše má, hospodinu: hospodine, 
bože mój, vzveličen jsi vnáhle. V zpověď a 
v krásu jsi sie oblek : 
2. Oděn světlostí jako ruchem: z prostřev 
nebe jako kožu : 
8. Jenž krvješ vodami hořějnie jich. Jenž 
pokládáš oblak vzchod tvój : jenž chodíš na 
peří větrovém. 
4. Jenž činiš andiely tvé duchy : a slúhy 
tvé ohněm žhúcím. 
5. Jenž jsi ustavil zemiu na ustavičeňstviu 
jeje : nenachVli sie na věky věkóm. 
6. Bezden jako rúcho oděnie jeho: na ho- 
rách stanů vodv. 
I. Ot lánie tvého zaběhnu: ot hlasu hromu 
tvého sie vzboje. 
8. Vzchodié horv, a schodié pole na mě- 
sto, jež jsi založil jim. 
9. Meziu jsi položil, jéž nepřéstúpie: ani 
sie obrátie zakrývati zemie. 
10. Jenž vvpuščiješ studnice v podolu: pro- 
střěd hor potekli vody. 
II. Piti budú všecka zvěřata polska: i vzča- 
kajú losové v žézi svej. 
12. Nad nimi ptáci nebesci budú bydliti : 
z prostřed opok dadie hlas. 
13. Yiaže hory z vyšších svých: z plodu 
skutkóv tvých nasvli sie zemie. 
14. "Vyvodie sěno skotu, a zelinu službě 
ludskej : aby vyvedl chleb z zemie: 
15. A vino by utěšilo srdce ludské: aby 
omzil (?) obličej v oleji: a chleb srdce člo- 
věče posilní. 
Rúznoctenj. V. 1. Ol. velmi m. vnáhle, zpověď — krásu, lez v. oblekJ. — V. 2. Ol. koži. — V. 3. 
Ol. jeho m. jich. kladeš m. pokládáš. — V. 4. Fit. Cini. Ol. oheň žhúci. — V. 5. Ol. zemi. ustavičensui. věky 
i věky. — V. 7. Ol. od. — V. 9. Ol. mezi. zakrývat. — V. 10. Ol. v podolech. — V. 41. Pl. všetka. lesná 
m. polská, čekali budú. — V. 12. Ol. vzbydlé. opok. — V. 13. Ol. г výsosti svých. — V. 14. Ol. hdskej. F'ä. 
zemie m. z zemie. — V. 15. Ol. aby těšilo, lidské, aby objesnil obličej jeho v oleji, vulg. ut exhilaret faciem in 
oleo. Členj rukopisu T^it. »omzil« gest temné, ač nenjli piepisowači zkalené, člověčího posili. — 
