Rozbor staročeské literatury: I. P. J. Sajařiki 
13. Sinocie je huory se svrchkóv svých: 
z uovocic dél tvých nasycena bude zemie. 
14. Vyvodíš seno sveřepiciem, a žehnu 
službč hdskéj: aby vyvedl chleb z zemie: 
15. A víno obveseh srdce clovřčie: aby 
obveselil líce v uoleji: a chleb srdce člo- 
vočie potvrdí. 
16. Nasyceno bude dřevie pole, a cedrové 
Libanové (sic), jež, jesť vsadil : 
17. Tam vrabci budú sie hnězditi: saha- 
novy dóm vévoda jesť jich, 
18. Hory vysoké jelenóm: срока útočisče 
ježkóm. 
19. Učinil měsiéc v časy: slunce poznalo 
jesť západ svuoj. 
20. Položil (sic) tmy, i učiniena jesť noc : 
v niej přejdú vsie zvéřata lesová. 
21. Sčenci lvoví řevúc, aby popadli a hla- 
dali ot boha pokrmu sobe. 
22. Vzešlo jesť slunce, a skodlučeni jsú: 
a v ložiech v svých směstnáni budú. 
23. Vyjde člověk к dělu svému: a к děláni 
к svému až do večera. 
24. Kako velična sú děla tvá, hospodine ! 
Vses v múdrosti učinil: naplniena jesť zemie 
raěnié tvého. 
25. To moře veliké a široké rukama: tam 
lazici, jichž nenič čisla. Dobytčátka drobná 
s velikými: 
26. Tam lodie přejdú. Saň ta, jíž si stvo- 
řil na přeludslvo jej: 
27. Vse ot tebe čakají, aby dal jim krmi 
v čas. 
28. Dášli ty jim, sberií: otvoříšli ty ruku 
tvú, vse bude naplněno dobroty. 
1 3. Swlažuje hory se svrchností swých : 
z plodu činóv tvých nasycena bnde zemie. 
14. Vyvodie sěno dobytku, a býlé službě 
liudskéj: aby vyvedl chleb z zemie. i л^Ьн. 
15. A víno obvesel srdce člověčí: aby 
objesníl obličej v olejů: a chlěb srdce člo- 
včcie potvrdí. 
16. Nasycena budú drva polská, a cedrové 
hory Libanské, ježto jesť sadil: 
17. Tam vrabci sie hnězdili budú: raro- 
hový dorn vodce jesť jich. 
18. Hory vysoké jelenóm: skála útočiště 
sokóv. 
19. Učinil měsiéc v časy: slunce poznalo 
západ svój, 
20. Uložil si tmy, i učiniena jest noc: v 
nížto přějdú všecka zvěřata leská. 
21. Sčenci lvové řujúc, aby popadli a hle- 
dali ot boha krmie sobě. 
22. Vzešlo jesť slunce, a sebrali sú sie: a 
v pokojích svých ustaveni sú. 
23. Vynde člověk к dělu svému : a к dě- 
lániu svému až do večera. 
24. Kako velebná sú děla tvá, hospodine! 
Vseckna v múdrosti učinil si; naplněna jesť 
zemie jmčnié tvého. 
25. To moře veliké a široké rukama učinil 
si (sic) : tam hemzadla, jižto (sic) ncnie čisla. 
Zvěřata maliučká s velikými: 
26. Tam přějdú (sic). Diábel tento, jehožto 
si učinil ku pospileniu jemu: 
27. Vseckno ot tebe čeká, aby jim dal po- 
krm v času. 
28. Když ty jim dáváš, a oni sherú : ty 
otviéraje ruku tvú, vseckno naplnieno do- 
brým. 
