138 Rozbor slarcccské lilcralury : II. J. Jinigiiiann: 
Ynnoccncy tuto modlitbu slozyl a dal sedm let olpustkow. ( lusjm Innoccnlius VI w r. ІЗоЗ.) 
с) и num. 61. Otpuslky ot teto modlitvvy dwa tysyczye let ot papezve bonytacve kloz rzycka 
przyed bozym tyelem (Bonifacius snad VIII r. 1300, neb IX vv r, 1389). d) Na modlitbu num. 
63 gsau odpustky od papeže Lwa (1049), též e) na pjseň num. 182. Stála matka bolestivá: Ot 
této modlitby gest sedm let otpuslkov danýcb ot svatého Lva papeže. (S. Leo 1049.) 
4. Patrno, že tento rkp. docela giny gest než hymny kostela Pražského, o némž 
Balbin w Bob. docta III. 158 a po něm Dobrowský \v Gesch. d. Lit. II. Aufl. S. 2.Ы. mluwj, 
a z něhož uwádj počátky pjsnj těchto: Nastal nám den vesel)'. Angelové jsú spivali. Jméno 
boží veliké. Narodil sě Kr. pán. Na boží narození. Co tu stojíte. Vstalť jest této chwíle 
a t. d. z nichž w našem rkp. ani gedna se nenacházj. 
5. Prawopis tu gest wěku XIV w 2 polowici obyčegný : wšude y, nelmi řjdko i, 
k. p. tobie vv num. 8. Z platj~:r i ž, s někdy — š, neywjce rz s ; //^ wžJy na konci i před 
samohláskami u prostřed, k. p. vlíeho , naff; cz — c, též~č, gako : otcze nass; ruczc usly- 
ssys nas ; ruczye (=:ruce) wssemohuczy ; ye — ě, ie, gako: zywye (živvě), spasenye (spase- 
nie), rzyeka (— řjká), vmrzyely (izzumreli), sye (=:sě, se) tye (—tě); nassye dussye; scz — si, 
n. p. sczestye, przyesczedry, wlassczym (wlastjm). 
6. Formy grammatické \v celosti gsau nynřgSj, wygmauc některé zvvláštnosti, jako: 
a) Po měkkých spoluhiáskách we slowecb WYzdwihuge staré и do i (у), к. p. gyz, zczysczygess 
(zčišťugeš)," posylygess, wzhrozygy sye (wzhrožugi se), obtyezyge (obtěžuge), kralygess (kra- 
lugcš), ač i kraluge (num. 17). b) Durativum 1. praes. přicházj zastaralé: Ya poruczyegy 
( — poraučjm), olpusczyegy (= odpaušljm) ; tak též klade se dosti často: wyedye (~ wjm), 
wyerzy (— vvěí-jm), prossy (z= prosjm), wolagy (= wolám), znagy ( znám), olplaczy (гз od- 
platjm), wyzy (— widjm), hniem = hnigi. Nadi = naděgě od nadjti. Kdež sye hlozye w hlawu 
nady, dyw sye leb nerozsady. Plápole = plápolá ; vycházala — wycházela ; zvučal — zwučel. 
Plur. 3. wždy na my, gako: žádámy, bychmv, wzdychámy atd. c) Pract. obs. giž porjdku 
a gakož widěti gen \v staršjch kusech zachowáno, na mnoze giž změněno, n. p. w ewangelium 
sw. Jana (num. 99) dwakrát kladeno byle, dwakrát bicšc\ w pjsni : Stala matka, kdež staràj 
text má Sfáše, náš rkp. klade giž stála, a toliko w třetjm werši pro počet syllab ponechal 
wYsvesse svn gegy (— wisel svn gegj). Mysljm, že tento opis gest netak sama pjseíi ke zpěwu 
uprawena, gako raděgi opisowánj gakés к modlenj, poněwadž werše ncslegné gsau, a opi- 
sowač sám tomu naswědčuge, ano prawj : Ot této modlitby gest sedm let otpustkow atd. 
d) Duály mjstem, a wšak ne wždy prawidelně: Day my prudczye krzydle sslechetnosty. Když 
oczy niogy hledyecz wydyety moczy nebudeta. Krwy sye zalewata oczy. Cessio sye tak svyetle 
stkwyeta a wsse ztaynosty wydyta; wssak sta pro mye byle krwy zalytye atd. e) Forma adj. 
cj (vvnum. 86): Skrze prosbu andyelskú, apostolskú, muczedlnyczy, zpowedlnyczy, panenskú 
i wdowskú atd. (Nynj: mučedlnickau, zpowědlnickau). Г) Plur. nom. wyskytugj se tito: Morssczy 
brzyezy (r:: moištj biehowé). Acz my gsu nemyb byly skutczy (skulkowé) swyetla. Wyeczssye 
gest mylosrdenstwye nez hrzyessy (híjchowé) nassy. Plur. acc. pron. wždy ny mjsto nás. Instr. 
pl. Ež gsy za ny mylosczyemy (miloštěmi) umrzvel. Sup. nayslazší — neysladšj. g) Trans- 
gressiva pijkladowé: Když oczy mogy hledyecz wydyety moczy nebudeta, any gazyk mlu- 
