Rakcpísij: Ъ) hcdimj, pašije a (. d. 147 
»Prosi tebe, Jesu Kriste, neobsěženú i newvměienú twú dobrotú i milosrdenstwiem. 
dav ninc' neduostognému, hubenému hrieànjku s čistým srdcem a s nepdskwrnénú myslj 
к takowé spasitedlné swatyni přistúpiti. Proši tebe. Bože, zbaw mne nečistého , gešitného, 
prázdného i škodného m\slenie ; ohraď mé swatých angelów dobrotiuú i bezpečná strážj 
i twú naysihiěgšj obraná, aby wrahowé wšech dobrých skutków otstiipiecc bvh pohaněni. 
Proši tebe, kráH nebesky, skrze moc té swaté tngné swátosti , a skrze mocnú ruku twého 
swatého angela otzen i zapud' ote mne hDiešnjka i ote wšech twých sluh naytwrzšj duch 
pvchv, lakomstwie, záwisti, hnéwu, porúhánie, smiistwa i wšie nečistoty, rozpáčenie i nedo- 
wéřenie. Buďte pohaněni, wy zij duchowé, gižto nám překážjte i nám sé protiwjte, pohyíite 
i wšickni, gižto chwátáte wse dobré zatratili. O kráh wšie ctnosti i šlechetnosti, gáz neduo- 
slogný proši twé milosti , milowateli čistoty i célosti , abv nebeská rosá twého požehnánie 
uhasil u mém srdci i u mém žiwotě roznét wšie horácie libosti, aby we mně ostal sklad 
i di-ženie wšie čistoty téla i duše. Umrtwi i umoř w mých ádech wše zlé ponácenie těla 
i zamácenie ke wšj nečistotě : nebo swátost tu лѵеіікіі, spasiliwú, duostogná gest s welikýni 
srdečným skrášeniem a s hořkými slzami piigjmati.« ^ 
8. INa poslednjch osmi listech nalézá se staré skládanj : Sper duše s Itlcm. Télu gest 
činiti o swétske rozkoše, duše pak pečliwa swého spasenj. Konečně když wypršela hodina 
smrti, duše gsauc na saud powolána a na wahách za lehkau uznána, gediné к přjmluwé 
matky božj, proto že gi w žiwotě ctila, od wéčného zah\nulj wvswobozena gest. Některá 
mjsla, gako k. př. toto: »Gako hawran weždv kwáčeš, ach tělo co nade mná pášeš, že 
dieš: zagtra, zagtra, zagtra!« wedau na tu myšlénku, že gest kus tento překladem anebo 
následowánjm něgaké latinské básně. Skoda, že text, nepochybně od přepisowačuw , na 
přemnohých mjstech tak gest porauchán , že nelze nigakého dobrati se smyslu. Weršinv 
mnoho gest zbytečnými slowy rozwlečeno, ginde skráceno a nedopsáno, ginde patrně chybně 
čteno. Též rukopis ten gest necelý, ač mnoho clivbowati nemůže, gak to chýlenj se к za- 
wjrce na poslednj stránce patrno činj. A přede i při tom wšem nedostatku nalézá se tu 
dosti zlatých zrnek skaumatell staré češtiny owšem wjtaných a wzácných. Na swědectwj 
toho klademe některé přjklady: 
Weď oslici na úzká Ыш\ 
než přewedeš, s])adncš s nie dřéw; 
polož swini za Пег, zlato, 
s druhé strany kydni mláto, 
spieše sě mláta piichwàlj, 
nebť nem(')ž drahých wěcj znáti. 
Též, gakž křemen na bijslicni, 
po němž prudká woda chicu]^ 
tepcť weil woda wc dne i w noci, 
wšak ho proto nerozmočj. 
19 * 
