150 
fíczhcr slarcctsicê literatur у. III. F. L. ('dahcivskij : 
t^svcz w tomto Àywotie: tak soljie čynte když byste z nioho se wybrali: a kdvz by ticlo 
waše od cerwuo w hrobie poczalo se rušiti . aby duše ozdobena gsucz dobrými skutky : se 
wsemi sňatými neselila se w nebi.« — Pjsmo ^est hrubé, neauliledné; několik liter z po- 
čátku malovviino. I\ljsLo dlaubého ň. zastupuge Avždy litera v, dlauhóbo / nevwjce ij neb ije; 
ór^ee, dlauhé d gest úárkowáno , y ale weskrz bez čárky. Slowo maha (Pein) wzdy se 
dlaužj vivka, gak zhusta toho času. К èasoslowu pcsuHii tato dwě mjsta vvidj se rai diile- 
žita býti : j*ošetřte (pohledněte) na kosti naše , a skrze to nechť aspoň zmrzegj wás žádosti 
waše zlé. Nu tehdy, bratřije, posetřme se, gacj budeme w den súdny. — Giné pDeloženj od 
Balt. Hostaunského wyslo w Praze lo73. 
Zrcadlo, gesto ktož se w ne wzhlédá, opali^jť \v nich (\v něm) čtyři wěci budácie 
a poslednie: smrl, den súdny, múku pekclnj, radost nebeskii. 
Co spjsek tento půwodnj, a gak sám skladatel hned z počátku pran j , z rozličných 
kněh sebraný, w sobě obsahuge, nadepsaný titul dosti swětle udáná. Tištěn gest na 22 li- 
stech 8vo, a sice r. 1506 w Benátkách w zemi vvlaské, w téže tiskárně, z njž i Benátská nase 
celá Biblj tjmž rokem wyšla, což i stegnost liter, i piipogené tu čtyři obrázky, které také 
\v biblj přicházegj , nade wši pochybnost stawj. Začátečnj pjsmena' kapitol (počtem deset) 
gsau dle způsobu tehdegšjho leprw po nylištěnj černeně přimalonána. Na poslednjm listu 
čte se gméno Gindřiský, genž gest geden z korrektorťnv Pjsma swatého ; zdali wšak týž gest 
spisowatelem knjžečky té anebo gen obslaratclem , nelze určili. Neyzadněgšj stránka poti- 
štěna gest textem giž dřjwe přicházegjcjm, a wšak zmatečným, čehož přjčiny nenjme. Hlásky 
dlauhé od krátkých giž se tu dobře rozeznán agj, ač dlauhé j neboli ic tři litery béře ku 
pomoci: pomijgije w stijenu. Též hrubé a měkké / se střjdá , ačkoliw neyčastěgi neprawi- 
delně, a gak gedno neb druhé se namjtlo. Za píjklad slohu stránku gednu klademe: Wše- 
cko, což se rodj, mře. O smrti, kterak gest hořká památka twá člowěku nesprawedliwému 
a pokog magjciemu w zbožj swém, muži pokognému a zdranému! A wšak gest naywětšj 
múdrost ustawičně na smrt zpomjnati, a nic lepšieho w swětě nenie nežli dobře umřieti. 
Nebo wSecky wěci nám negisté gsú, sama toliko smrt gest nám naygistčie. A sama smrt 
osob nepřigjmá ; nebo wšickni mřeme, a gako wody plyneme, kteréžto se newracugj; a žiwot 
clowěčj rvcble pomine, gako lodj, kteráž plyne, a gakožto posel běžj a zahyne , a gakožto 
mlha aneb dým před sluncem aneb pára z hrnce wrúcieho rychle mine, a gakožto seno a 
kvvjtie na čistém poli od horka a bez wláhy uwadne a zahyne: tak i člowěk brzce scházie, 
když by chtěl žiw b\ti nayraděgi. Nic pod sluncem nelrvvá ani zuostáwá bez porušenie. 
Gako kúdel zapálená, tak gest sláwa swětská ; nebo cicsařstwic i králoustwie tohoto swěta 
AVždy se rušj, nždy se iněnj. Přjklad toho doma gest; neb české královvstwie někdy mocné 
a slawné bylo gest: ale giž roztržené, též i giná králowstwie, gedno se rozmáhá a druhé 
se umensuge.« — Ostatně na listech těchto, ač ginak к řjdkostem zahraničnjho tiskarstwj 
českého připočjsti se musegj, co do gazyku nic znláslnjho nepřicházj, wygjmagic tato slona 
