Spisy Jana Bechyhky, 
177 
V. Jana Bechyňky spisy křesťansko -mrawného obsahu, 
dwa djly. 
Od 
Jos. Jung^manna. 
(čteno (lne 18 února 1841.) 
A., Prwnj djl gest Rukopis z\druhê jiulf. XVI slclctj u p. rytjre z Neuberka, na papjře 
w 12, listů 22b, obsahuge 10 pogednánj nebo posláoj к rozličným osobám. 
O spisowateli nemáme giných zpráw, než kíeré ze spisůw geho wybrati možno. Byl 
kaplan u s\v. Apolináře w Praze, kdež i otec gebo, kreycowského řemesla, přebýwal, gemuž 
gedno pogednánj připsáno. W prwnjm poslánj к bratru Ondřegowi nazýwá téhož Ondřege 
náměstkem swé pauste na Jaworném. Gmenuge též kněze Jakuba, íS^acerackého faráře, 
otcem w Pánu milým, a w pogednánj druhém gemu poslaném podpisuge se: Discipulus 
vester. Zdá se tedy, že di;jwe než se к sw. Apolináři dostal, w těch dwau mjstech kapla- 
nem byl. W iřetjm pogednánj omlauwá swau mladost tjm, že i děti někdy prawdu řeknau. 
Psal pak tu knjžku, gakož w 7 pogednánj zřegmo, po ohni malostranském za času, když 
w Praze nebylo krále sjdlem, tedy mezi 1541 — 1577 za Ferdinanda I nebo Maximiliana; neboť 
Rudolf \v Praze sjdlil. Ze spisu geho také wyswjtá, že byl kněz pod obogj, nepřjtel gednušek, 
pikhartů a židů. Měl welikau sklonnost к mysticismu, a protož Ijbil se sobě w podoben- 
stwjch, i se zwlástnj způsobilostj a někdy s neočekáwaným wtipem wysvrětlowal prawdy 
křesťanské a mrawnj obrazem wěcj hmotných, někdy arci ne bez prohřešenj se proti prawé 
chuti a krasocitu. Mezi desjti pogednánjmi sedm gest na podobenstwj založených, troge, 
t. rozmlauwánj chudoby s bohatstwjm, o pokogi cjrkewnjm, a o křtu zwonn gest bez allé- 
gorie ač ne bez metafor mnohých. Giž co se týče obsahu, w prwnjm pogednánj pjše 
o zpráwč duchownjho žiwota w obraze Kcrbeljku. »Rozpomenuw se (prawj bratru Ondře- 
gowi) na dwě kdayšjs twé prosby nayprvv za naučenie dielo korbeljkňw к tělesné žiwnosti 
potřebných, podruhé za naučenie zpráwy duchownjho nábožného žiwota к wěčnému spasen] 
žiwnosti potřebného : z kterýchžto tak dwau smjšeríých proseb duchownj s hmotnau, domy- 
slil sem se, že chceš tělesným hmotného korbeljka přjkladem naučen býti zpráwě žiwota 
duchownjho.« 
Na ukázku, kterak on s látkau wywolenau zacházj, stůg toto z listu 16 atd. Dno 
pak (t. korbele), genž zdržuge nápog od wytečenj, wýborné, čisté zdrželiwosti w sobě se 
dowtjpili nehágj, gakoby řeklo, že zdrželiwost celá od poškwrny těla gest milostj božjch 
zachowánj, a zase gegj zkaženj gest milosti Božj na křtu slité potracenj a rozlitj; neb gest 
ona to gedno w Ecclesiastiku přimjněné, w němž ktož zhřeš] , mnoho dobrého potrat]. 
Abh. v. Ï. 9 o 
