178 Rozbor staročeské lileratiiry: V. ./. Jungmann: 
Pancnskiiť pak čistota gest z cela dnu wsazenému podobna bezpečněgšjmu, wdowská mdlegšj 
zc dwau wsazcna dešték, naymdlegsj pak man/.elská gest z několika zsazowanť-mu dnu 
deštěk podobna; kterážto také nerozeschne-li se tizolo/.stwcm aneb neřádem, milost božj 
při oddáwánj w se wlitau obdržj ; ktož pak nečisij a nczdržcliwj gsauce, magj maudrost, 
weymluwnost aneb které dary milosti bo/J, tiť gsau gen toliko gacjs bezednj, hrdlatj trich- 
léřowé, gesto w sobě nic skutkůw nezacbowagj, než gen w giné cele aneb skrz wevmluw- 
nost wyléwagj, a ti milosti bobem sobe к spasenj dané potracugj. 
Trpěliwost také к držadlu přirovvnaw, nijnjm gakobych řekl, že trpèliwost gest býti 
powaby držadla, to gest, ugmi nás ruka božj neb lidská, ať se nikdy nechyb] držadla trpé- 
liwosti, buď pak žeby za ucho, za srdce, za hrdlo, za woči, za zubv, bv pak i za wrch 
ugal nás, t, by nám sáhl nackoli chce, abychom wždy a wše trpěli. Tof bude s ausima neb 
držadlem korbeljkem byti, aby gen giné ctnosti nebyly w nás zpiplány zhanënjm pro ne- 
trpěliwosli nedostatek, gako bezauchý korbeljk, nemáli ucha, wšechen upiplán bywá oškliwě. 
Slusjť pak tu trpělivvost takovvau mieli ke wšem a \ve wšem i w daruw božjch z nás wv- 
drcánj neb i vv wyprošowánj, proto že korbeljk za ucho ne gen ten sám čjž gest, ugjmá 
a z něho pj, ale ktožkoli na poctu připuštěn býwá, malému ani welikému, chudému ani 
nepoctiwému, za ucho i leckdes se užjti neopjrá, stiskni, gez neb lilacC bjlau neb zamazanau 
rukau, wše trpj, atd. 
W druhém pogednánj ku knězi Jakubowi Načerackému o hřjšjch smrtedlnVch a bo- 
žjch přikázanjch pjše pod obrazem dwau seyrüi gemu od téhož faráře poslaných, gednoho 
sceliwého, druhého zkazilého. Pocjná takto: 1'octiwému knězi Jakubowi Nacerackému 
faráři, otci mému w pánu milému, spasitedlné pozdrawenj wzkazuge, kteréhožto wás žádati 
a žjzniti sem žádal, shledal po wzkazowánj, genž ste mi wzkazowali, welegjc, abych wám 
něco napsal na hřiechy smrtedlné a na božj přikázanj, w gichžto ostřjhánj a warowánj ne- 
toliko zdrawj ale i spasenj záležj. A abych to mohl co ste rozkázali uěiniti, poslaliste mi 
také thema t. g. základ aneb exemplář dwa seyry, geden sceliwý a druhý zkazilý, kteréžto 
sayry se wzkazowánjm o psanj na přikázanj božj a na hřjchy když sem srownal, porozuměl 
sem, že ste mi ty savrv poslali, abych ge naučil wám mluwiti. Gesto ge to nepodobněgi, 
nežli oslici Balamowu nauciti mluwiti. A přes to poněwadž gest psáno, že budau děti mlceti, 
kamenj budau wolati, protož gá poň gsa dietě, neuměgjc toho což chcete mluwiti, pomlčjm, 
ale poslechnu, co tito dwa sýrowé ke cti a chwále božj a к naučenj našemu wolagj w kni- 
hách Jobowých řkauc: Rozpomeň se Pane, že gako mléko wydogil gsi mne a gako sayr 
gsi mě sýřil atd. 
W třetjm pogednánj к panu Pešjkowi na Komárowě, mluwj o pokogi cjrkwe w Ce- 
chách, kterýž prý ne w tom záležj, aby gedna hlawa cjrkwe byla wšecko kněžstwo к po- 
kogi nutjcj, nébrž w drženj kompaktát a wûbec w mrawné dobrotě stran. Pocjná těmito 
slowy: Urozenému pánu Pešjkowi na Komárowě kněz a kaplan wáš, widěnj neomylného 
pokoge \vzkazugi. O němž sem onehdy žádosliwě wás mluwiti čeledně wyslyšal, kterak t. 
pokoge potřebně žádáme Avšickni smrtelnj na zemi od naywyššjho až do neynižšjch, které- 
mužto pokogi i cestu ste zdánj swého powěděli, t. totiž že nedosahnem žádostiwého pokoge 
