Spisy Jana Bechynky. 
183 
děkť Rijbcwà sluwu, a ne darmo; nebť gako ryba oplýwám a kaupi se špleclitánjm u wodě 
rozkosj wšemi smvslv žiwota swóho w měkkém oděwu w křtaltovvném, w lehkých a kyprých 
peřinách a w sytých poduškách, ušima w pochlebných radách a chwalách, očima wbarwách, 
čichem w wůni, okušenjm w sladkostech w chutných lahodách pokrmňw rozkošných, srdcem 
w nadálých oddawcjch, břichem w sytosti a nadto i penězi a groši sem tak gako rvba kau- 
pawá, lupinami osutá. A tak sau ke mně přilnuly skauposti, gako bych se w nich zrodila, 
a tiť sau nesprawedliwé wěno na sedlácjch, za pět set zapsáno. A ač mi se geště na ocas 
a na hlawu nedostáwá gako rybě, mámť na wocas w knihách pět set a na hlawu we dskách 
pět set zapsáno, kterýchžto s radau dobrých lidj tudjž se dosaudjm, a tjm к sobě ušlech- 
tik'ho mládence připrawjm. Tožť giž gen šplechtati se a řéci: Hoduy duše má, máš wšeho 
dosti. Nechť pak giž má pán bůh swé nebeské králowstv\'j.« Na to giž on: »Auwe ! ach, 
auwe pane bože, ryba se z twého newodu wydřela, gešto měla na twůg stůl pokánj býti 
pecena« atd. 
B. Druhý djl Bechyhkcivých spisu gest rukopis u p. bibliotekáře Hankv, z 16 stoletj 
na papjře, mal. 8., listů 168. Zawjrá wlastné tři částky: a)Předmluwu, we kteréž prawj, že 
půgčenau sobě knjžku od panj N. gj oddáwá s auroky t. s poučenjm a pobjdnutjm, aby 
gi ctla, ač se gj zdá býti diwná, gako by půwodce gegj opilý aneb tržený bvl. — b) Samu 
knjžku, obsahugjcj žiwotopis gakéhos přenábožného mládence, nemocného a často u widěnj 
neb u wylrženj býwalého, i co wjdal w té swé nemoci t. hrozné tresty hřjšnjků, a tak gedná 
mjsty o kněžjch, o kmotřjch, o manželjch hřjšných a zwláště o Pražanech, i o mukách pe- 
kelnjch, o ďábljch pokaušegjcjch, mczitjm o angeljch i o swátostech a milostech welebných 
božjch. — Kniha nábožnau hrůzu a strach plodjcj. c) Psanj kněze, gakož prawj, pooddále- 
ného tělem, wšak přjtomného duchem, nepochybně ke swýra gednowěrcům podobogj w Praze. 
Napomjná к stálému setrwánj při wjře pod obogj, zastáwage gi proti gednuškám a pikhar- 
tům, gjzliwě a fanatieky. Na čele knjžky stogj pjseíi na Zwestowánj Panny Marie: 
Slawně budem zpiewati, co se stalo w swětě, 
O ctné panně Mariji, w městě Nazaretě, 
Swaté a šlechetné atd. 
Gakož dle Plinia nenj knihy, aby něgakého z nj užitku nabyti člowěk nemohl, tak 
w prawdě tato knjžka poliled nám zřegmý otwjrá na žiwot domácj, na mrawy a smý- 
šlen] našich předkůw we druhé polowici XVI wěku. Widjme zde ústrognau u stawu pro- 
střednjho wečeri, tam wypočtenau oděwu nám giž na djle cizjho rosmanitost ; widjme, 
gakžto w celém swětě býwá, wedlé sebe bohatstwo i chudobu, rozkoš i bjdu, pýchu i po- 
koru, chwalnau pobožnost i záhubnau powěrčiwost i bezbožnau newěru. (í^jkáwalť prý Po- 
duška hořké paměti, když umře, aby se zan nemodlili Bohu); widjme tři o náboženstwj 
neshodné strany, stranu pod obogj, přewahu poněkud magjcj, ale o swé kompaktáta ne 
bez přjčiny řewniwau, wálegjcj proti straně pod gednau, na silné moci cjrkwe Rjmské 
opřené a o swé upewněnj we wlasti neméně pečliwé a pilné; mezi nimi třetj stranu bratr- 
skau po tichu a tagmo se chowagjcj, ale oběma nenáwistnau, od obau stjhanau; widjme 
