198 Rozbor staročeské literatury : VIII. J. Jungmann : 
Z toho wšeho wyswjtá : 
1) Ze nalézá se posud trcgj recensj spisu našeho , gedna w rkps. bib. na perga- 
mene od r. 1376, snad půwodnj, neb aspoň z piiwodnjho textu opsaná, s kterauž se Mu- 
segnj od r. 1465 až na varianty, owšem mnolié, srownáwá; druhá recensj gest rkps, papj- 
rowý w bibl. weř. od r. 1492, podlé giného od r. 1454 psaný, rozwláčněgšj, nèkde para« 
frazugjcj, mjstem opět kralsj, ginde i auplnégšj, ostatně co do wěci a pořádku s dwěraa 
předešlými srownal) ; posléze Opatowický rkp. papjrowý z počátku XV. stoletj, pro dceru 
od spisowatele zwláštč wyhotowený, djlcm wýtah zpňwodnjho, djlem i širšj, zmnožený wlo- 
ženými tam zde do textu přjdawky, a na konci připogenými dvvěma spisky, Richardi a 
S. Victore o stawu wnitřnjm člowěka (de interiore statu hominis), pak Roberti Holkot de 
sapientia Salomonis, t. wýkladcm na knihy Múdrosti. (Richardus přewor Ý 1ПЗ, psal de 
trinitate, de contemplatione, de statu interiori hominis ; Robertus Holkot, učitel w Oxforde 
i* 1349, dle Wachlera pilný wykladač ])jsma sw.) 
2) Poněwadž pjsař Rkp. od r. 1454 prawj, že ty knihy před 80 lety složeny byly, 
udáwá tjm rok 1374 gakožto rok dohotowenj gegich, a pročež Rkp. r. 1376 hned po do- 
končenj gich opsán býti a téměř za půwodnj powažowán býti by mohl. 
3) Prwněgšj tři Rkp. dc/an swým dle předmluw napsal Stjtný. Opatowický dceři. 
Těžko určiti, zdali té doby byl osiřew, gedinau dceru měl , čili synowi neb synům onu 
půwodnj práci byl zňstawil. We dskách zemských nalezagj se osoby toho graéna Štjtný 
ze Štjtného w negednèch letech, k. p. 1543, 1548 atd., ano geště w r. 1594, neznámo od 
našeho-li Tomáše, čili od geho přjbuzného některého pocházegjcj. 
4) Patrno, že třetj recensj od samého auktora udělána, ač Rkp. Opatowický giným 
kýmsi psán byl. Snad i druhau recensj on sám také wyhotowil, gsa muž, gakož ze wšeho 
znáti, mysli wý, činný a wěci o kterau činili, milowný, horliwý , pilný; což wšak ze slohu 
celého djla určitěgi dá se poznati. 
5) O dni narozen) a ůmrtj spisowatele našeho nic posud gistého newjme, tolik giž 
nepochybno, že za Karla IV a Wáclawa i Prokopa zpráwce neb heytmana králowstwj Če- 
ského geště r. 1394 žiw bvl, a sedmdesátého a snad i wyššjho roku wěku swého dočkal. 
6) Ač mjrně o sobě mluwj, byl wždy na swůg wěk oswjcený a učený muž, uměge 
latinský í: azyk, z něhož rozumně překládal a wybjral. Že též německy uměl, patrno z mjsta 
na str. 419 kdež prawj: iakož (prý) gednú slyšal sem, ano niemeckú piesničku odrhagj, by 
gedna weselá a čerstwie (čerstwá) mladice řekla, že ktožby gj radil za muž, nebylby to prie- 
tel gegj; neb býwagj mužie, gešto nepřegj s ginými weselu býti. 
7) Pro wydawatele budaucjho wznikne potřebnost ta, aby prwnj rkps. za základ po- 
ložiw, rozdjlné čtenj způsoby čili varianty uwáděl, ostatnjch obau к wj'gasnenj smyslu a 
к doplněnj wěci užjwal. 
8) Znamenitěgšj slowce přicházegj tato : /ilas/í, m. das Klatschen (w moral, smyslu). 
Nechagjc těch klaskow slyšte coz liřiech. starosta — staršj, o rodičjch, (3), předstawených 
kláštera (^22), lidu (341) cjrkewnjch t. kněžj , biskupůw atd. (269). ngVerý z= geterý pro ně- 
který 6. 7ř'rtCMw =: liljk? Neb ne wšichni máme pokorných těl- Druzj nedbagjc co potom 
