Jfýpiskij Remesskèhc a Ostromjrského Ewangelium. 
giz w tèchfo skrownvch wvpiskách doswëdcuire se slowy ІанЪ mjsto ІОііННЪ , NďťdTH, 
Hdl'dNHe mjsto NdnHCdTH, NdnHCdNie, aè posleclrj i \v ginvcb cyrillskvcli i glago- 
lických rukopisech nèkdv přicházj. Ze srownánj textu reinešského s ostromjrskVm každý se 
predswèdèiti může, že oba z gednoho yen a téliož samého preloženj, a snad i z gednoho 
nevstaršjho rukopisu posiředné neb neposlrednè plynuli, a že w remešském některé wý- 
razy, gako BeCtAOBdmd w ostromjrském CTj\2,á\ni\CJk , ndCTbipb w ostromjrském 
ПdCTYXЪ, staršj se h\ú zdagj. Hlawn) rozdjl těch dwau neystaršjch rukopisûw slov\an- 
skvcb gest: že ostromjrský přjsné zacbowáwá bulgarský prawopis, remesský pak pannonský, 
kterýž se we wšem srbskému rowná. Pod textem sem položil rúznoslowj wydánj Otrož- 
ského 1581. 
ЛѴ Parjži 12 zárj 1841. 
nWeIewáženj Mužowé! Požádán od Waseho kragana uzácného p. llankv o piepsánj 
wýtahu z remešského rukopisu, snažil sem se zadosti učinili žádosti geho, leč musel sem 
předewšjm oprawiti swé w roku 1839 nedostatečné přepisy. Z toho ohledu čekal sem až 
p. Silvestře, francauzský krasopisec, kterýž lithografowánj celé knihv předsewzal, mi dowolj 
použiti snjmkůu) swé práce, když к piiwodnjmu zaii ezen b\l od něho přjstup wsera cizo- 
zemcům, pod zámyslem, že Francia, gako wlastnice klenotu toho, měla zwk'stnj práwo 
к geho zobecnënj. Ale na neštěstj, očekáwánj möge bvlo práwé nadarmo. Pan Silvestře 
zdèlil mi několik odtržených stránek (4'" 5, 8, 10, Iii 13""), dalšjmu pak zdèlenj se 
zpècil, udáwage, gakoby mil celau swau práci poslati do Wjdné, kde se dcmnjwalc praco- 
wati na pogednánj o našem rukopise , к gehož wvdánj piiprawen giž mél býti к tisku 
prospekt w gazyku německém. Dowěděw se o té překážce i ufisfm nad to o rychlém \vy- 
gitj na swillo celého textu, zdržowal sem se až dotud s přislánjm nedostatečných přepisů. 
Dnes se dozwjdám, že remešský rukopis negen že nenj ohlášen, ale ani lilhcgrajaiún \ — 
Pan Silvestře přestal na snéfj s něho zběžného siijmkii čili facsimile . učinil z toho knihu 
auplně remešské podobnau , dal gi skwostně swázati, i poslal gi darem G. ruskému 
Cjsaři. — Zpozděnj tohoto wydánj musj býti weJmi newhod milownjkiim slowanské litera- 
с 
H кмнгн HdRHCd HUb роу'скыиь глиь, H ловре MdoyvHBb. H tüTYAd нде вРнііь H ту 
pj^BOAeBCA (ОБлеѵе BvepMbíd рн?ьі н нарекоша ни л euoy кнрнл ь, втон воле^нн н пре- 
CldBHCA. nOTOUb иНОГЫиЬ Л-ВЮІГЬ МННуВШНиь H ПрНШеЛ'Ь вон AďlHHCKIH BUOpdBOy» 
с 
H BVťxiH, вллхн, pd^pviuHmd вт.ру npdBOB-i-.рноую, н рукоую rpduo ry швер<т;е, н Adi HHCKyra 
С / С г 
rpduory II liepY повн, npdBbid в-tpn "комы пожже, d епмі посеѵе, JApyd pd^rHdBb, н 
» H e 
НД' vKi ^еилю, xoi * H те во свою вероу привести, и Tduo поБне вы вон ла- 
тннскын. jlaroslowanská Legenda о Cyrillowi а Methodiowi, wydaná M. Pogodioem w Moskwè 1825, 
ph spisu Dolirowského, str. 115 i 118.) 
