44 



a Magas-Tátra egész terjedelmében. Helyenként 8 — 10 cm.-nyi 

 magas, tiszta gyepeket alkot ; máskor csak más gyepeken kúszó 

 egyes szálak alakjában mutatkozik. Az árvái Bal3Íagorán (Lim- 

 pricht), a Kis-Tátrákon, nevezetesen a Gyömbér hegyen (Márkus 

 és Bothár), a mármarasi s erdélyi havasokon, föíeg az árpási, 

 Keresztényszigeti (Grossau) és a Retyezát hegycsoportjában bőven. 

 Változó faj. melyet Nees ab Esenbeck igen sok fajtára osztott. 

 Legfeltűnőbb ezek közül : 



pyqmaeum Nees ah Es. Ez az apró, hajszálágú havasi 

 alak, mely vegyesen álló, épélü, hegyes és kihegyezett vagy a 

 csúcsokon kétfogú levelekkel bír, és ép, öblös vagj^ csipkésélü 

 pálhákkal. Ostorindái igen ziláltan állnak s ezeknek levelei 

 lándsás-szálasak. 



2. M. trilohatum (L.). Igen tekintélyes, aránylag nagy levelű, 

 pázsitzöld vánkosokat alkotó, kétlaki máj moh. Leveles ágai lapo- 

 sak ugyan, de hátuk domború s alsó lapjuk ostorindás. Levelei 

 szélesen tojásdadok, csonkavégüek, aljukon domboriik, végükön 

 egyenes sorban álló három nagy foggal vagy kis karéjjal ; 

 néha aljuk oldalán is kis, befelé hajló foggal. Pálhái szélesek, 

 majdnem veseképűek, elől 3 — 5 foggal A burok hengerded- 

 lándsás. A tokocska tojáshosszudad, barna. A spórák barnák, 

 szemcsés felszínüek. Jungermannia trilohata L., HcrjJetium tri- 

 lohatum Nees. 



Állandó alak, mely földön, porhadó fán, s különféle sziklán 

 nő, csak a mésztalajon nem. A tátraaljai erdőkben gyéren, a 

 Beszkideken s a Branyiszkón, különösen Singlér mellett, a Szmre- 

 kovitzán és P.-Peklén m. a Tluszta hegyen, valamint az eperjes- 

 tokaji trachythegyeken, nevezetesen a Simonkán, a Sólyomkövön 

 T.-Hermánj^ m., a sebesi völgyekben s másutt bővebben fordul 

 elő. Ruszkabánya környékén szedte Pancic, Erdélyben Zoód kör- 

 nyékén ScHUR és Barth, Segesvár m. Baumgarten, Fenyőfalva 

 (Giresau) m. Fuss. 



22. Lepidozia Nees ab Es. (Pikkelymoh). 



Gyengéd, szárnyas ágú, halavány, kúszó májmoh, gyakran osto- 

 rindákká nyúló, keskenyedő ágakkal. Legjellemzőbbek a ferdén álló, 

 majdnem négj^zetes, tenyeresen hasadt levelek, a négy (ritkán 

 három) lándsás, lefelé görbülő sallangj okkal. Az ág tövén álló levél 

 csak kétsallangú. A gallórlevelek 2—4 fogúak. A burok hosszudad, 

 színtelen, hengeres, csúcsa felé keskenyedő s háromélű, aprósan 

 fogas karimával. 



L. rex>fans (L.). Szára kúszó, gyakran összeszövődő, fonal- 

 képű, egyszerűen vagy kétszeresen szárnyaságú, aprólevelű s 

 levéltelen ostorindákkal. Levelei domborodók, egyenletes sejtszö- 

 vettel, de egyenlőtlen sallangokkal vagy hasábokkal. A termő ágak 

 gyökérrojtosak, rövidebbek a buroknál, s gyakran sorban egy- 

 másután állnak. A tokocska hosszudad, szennyessárga vagy barna. 



