13 



következtáben a tokocskának csak egyik oldalát takai'hatja. A 

 süveg néha olyan nagy, hogy a tokocska aljáig, sőt azon túl is 

 leér ; máskor megint oly kicsiny, liogy a tokocska csúcsát is alig 

 fedi. Széle ép vagy hasogatott, rojtos vagy czafatos ; felszíne 

 szőrtelen, bibircses vagy szőrrel födött. A nyelecske kifejlődöttebb 

 és tai-tósabb, mint a Marchantiaceák vagy Jimgermanniaceák 

 nyelecskéje. A sejtek, melyeknek falai vastagabbak, alakra 

 nézve különbözők, a mennyiben a középsők hosszabbak és kes- 

 kenyebbek a többieknél. Hosszában való növekedése korán indúl 

 meg s ezért már jó hosszií, midőn a tokocska fejlődésének úgy 

 szólván még csak a kezdetén áll. A sima vagy érdes, bibircsós 

 vagy szőrös nyelecske egyenesen felálló, bókoló, konyuló, 

 lecsüngő vagy görbe-gurba. Színre nézve lehet sárga, veres vagy 

 barna. A tokocska, mely részarányos vagy részaránytalan, a 

 kifejlődés magas fokát éri el. Belső szövetének azt a részét, mely a 

 kellő köze]^)én van és a spórák képzésében részt nem vesz, közep- 

 oszlopnak (columella) szokás nevezni. Ez a tokocskának aljától 

 annak csúcsáig terjed és egyhamar el nem enyészik. A spórák 

 keskeny, gyürtíalakú sejtrétegben képződnek, a mely a közép - 

 oszlopot fogja köriíl. A lombos mohoknak nigó sejtjeik nin- 

 csenek. A tokocska falazatát kutikulás epidermis fedi, a me- 

 lyen sokszor a légnyílások sem hiányzanak. Az epidermis alatt 

 chlorophyllos parenchyma fekszik, a melyet gyakran nagyobb 

 légüregek szakítanak meg. A tokocska külső alakja nagyon vál- 

 tozatos : gömbölyded, tojásdad, hosszúdad, henger-, kúp- vagy 

 köi-tealakú ; legsajátságosabb akkor, ha prismaalakú (négy vagy 

 hatéltí). Irányát tekintve lehet felálló, ferdén vagy vízszintesen 

 elálló, bókoló vagy lecsüngő. A tokocska görbe vagy kajsza, ha 

 a ferdén álló tokocska a felálló nyelecske végén maga meggör- 

 bííl ; púpos, ha a hátoldala domborúbb a has oldalánál ; ellenben 

 hasas, ha a hasoldala domborúbb a hátoldalánál. A tokocska 

 felszíne sima, érdes vagy bibircsós, csíkolt, redős vagy barázdás. 

 Színre nézve sárga, barna vagy veres. APhascum-, Ephemerum-, 

 Archidiumfélék családjában a tokocska zárva marad (Mnsci 

 cleistocarpi) s a spórák csak akkor kerülnek ki a tokocskából, a 



