86 



lialavány sárga nyéllel s hosszú, ferdén álló, vékony csőrrel. ÍSü- 

 vege a fél tokocskát takarja, hosszú csőrű. csúcsán barna, alján 

 fehérlő. 



A mésztalajt kedveli. Termése nj^ár végével érik. Nagj'on elter- 

 jedt s változó alak. Felemlítésre méltó a 



p. microcarpum Nces et Hornsch., mely a tőalakénál szélesebb, 

 merevebb, s száraz állapotban felálló levelekkel s igen kis tokocs- 

 kával bir. A Magas-Tátrán, különösen a Rothbaiimgi-und nevű 

 völgyben. 



y. rigídum Schimp., a tőalakénál hasonlóképen rövidebb, 

 merevebb, töi'ékenyebb levelekkel s törzszsel bír. Tokocskája barna 

 és kemény. Mésztufán nő Sz.-Olaszi m. (Kalchbrenner) 



A tőalak a M.-Tátra keleti mészhegyein, a Vihorláton és a 

 Szninszki kamen nevű sziklákon Ungmegyében trachyton, Erdély- 

 ben a brassói, beszterczei és árpási havasokon (Schur 4351. sz., 

 Fuss 1101. sz.) terem. 



9. Anoeotangiam Sohwaegr. 



Virágjai kétlakiak, a levélhónaljában. Nyeles tokocskája felálló, 

 rövid nyakú, kerülékes, tojásdad vagy gömbded, tarszájú, igen 

 hosszú ferde csőrrel s keskeny gyűrűvel. Süvege csuklyaképű, 

 csőrös. Levelei majdnem átlátszatlanok, felsőbb részükben apró, 

 hatoldalú, chlorophylldús sejtekkel. 



1. A. coynpactum Scliwaeqr. Vánkosképű, 2 — 4 cm. magas, 

 elevenzöld gyepekben nő. Levelei megnyiUt lándsásak, hegyesek, 

 kevéssé válúsak, aljuk felé csipkés-szélűek, száraz állapotban bod- 

 rosak. A levélér a levél csúcsában eltűnik. Tokocskája apró, 

 hosszúkás vagy tojásdad, lialavány rozsdaszínű, vereslö-szájú ; 

 nyele jobbra sodort s csőre majdnem ^dzirányos. 



Előfordúl az ó-lesznai sziklafalon, a tarpataki völgyben a M.- 

 Tátrán terméketlen állapotban (Hazslinszky), a felkai völgyben 

 (Limpricht), az árpási és a fogarasi havasokon (Fuss: 1. Schur 

 4234. sz.). Gymnostomiim compacium Brid., Zygodon compactus 

 C. Mull., Hedwigia aestiva, HooJí. 



2. A. Sendtnerianum Brch. et Sch. Kisebb az előbbinél és 

 törékeny. Némely sarjain a levelek a sarj aljától kezdve mind- 

 inkább nagyobbak, lándsás, kevésbbé öblös aljból, keskeny szála- 

 sak, épszélűek, vékonyabb érrel. A perichaetium levelei hosszú 

 hűvelylyel és rövidebb árhegygyel bírnak. A tokocska a sarjak 

 fölé emelkedik és hosszúdad ; nyaka jobban észrevehető, felbőre 

 vékonyabb. Bryol. Eur. I. tab. 39. Zygodon Sendtneri C. Müll. 



A Magas-Tátra éjszaki lejtőin (Limpricht). 



