szélúek, a csiicsig terjedő kö/épérrel, többnyire minden oldalra 

 állanak, ritkán néznek egy oldalra. A tokocska nyele sárga D. cer- 

 viculatiim Hediv. 



Nedves s gA-eptőzeges helyen nö a rónaságtól a havasi tájig 

 Termése nyáron érik. A Magas-Tátra éjszakkeleti mészhegyein 

 s Branyiszkón a singléri völgyben (Hazslinszky), Erdélyben 

 a Hargitán és a Büdös hegyen íSchur 4300, Barth és Baum- 

 garten). 



^. pusilla Schimj). íDicranuni } usillum Hedw., Oncophoru.s 

 pusillus Brid.J, mely minden részében kisebb a töalakual s 

 merevebb, majdnem felálló levelekkel bir Schur szerint 430t> 

 sz. a. mésztalajon nö, Erdélyben az ojtozi szurdokban. 



6. D. varialBryol. Schimj). Eur. 1. t. 58 és 58. Szélesen terjedő, 

 laza, 0.004 — 0.010 m. gyepeket alkot. Tokoeskája ferdén áll. 

 tojásdad vagy hosszúdad, igen nagy, széles aljú s kihegyezett 

 végű kupakkal, melynek kúpos része majdnem akkora, mint a 

 kupaktalan tokocska. A száj párkány zat nagy, vastagabb, mint a 

 tokocska s sötét barnaszínű. Levelei hosszúdad aljból lándsás- 

 árképűek. épszélűek, aljukon téglaalakú, felsőbb részükön sűrű. 

 szálas sejtekkel. A középér a levélcsúcsban elmosódik. 



Igen elterjedt és változó moh. Levelei mindenfelé állnak 

 vagy egy oldalra nézők, görbegurbák vagy merevek. A tokocska 

 néha felálló, igen apró s visszásán tojásdad ő. callisfoma Schimji. 

 Dicranum callistomum Dicls. alakjában, néha rövidcsörií. A me- 

 rev s karczolt keskenylevelü alakja ^3. te nuifolia Schimp. a szinye- 

 lipóczi mésztufán nő. Legapróbb marad sziklafalakon ; Hedri m. 

 homokkövön nem nagyobb, mint a kis Seligeriák. 



A tőalak kopár, agyagos földön nő. Termése őszszel érik. 

 A M.-Tátrán előfordiil a dzsári szurdokban s az alhavasi tájba fel- 

 nyúló Feugsblöszén, Sárosban a Simonka hegy tetején és igen sok 

 más helyen ( Hazslinszky i, a Fekete- Vág vidékén s a Kralova- 

 holán (Lo.tka), X.-Podhrágy m. s a nyitrai Javorinán (Holuby), 

 Beszterczebánya i Márkus) és N.-Rőcze m. (Marczkll), Bánságban 

 a lunkanyi és Theu-Ursuluj völgyben (Símk.), Erdélyben több 

 helyen (Barth és Fuss: 1. Schur i. h. 4305. és Fuss 1116. sz. a.). 

 Slavoniában a jankováczi zuhanatnál (Knapp), Knesivoda és Zve- 

 csevó m. (Stoitzner) és Dalmácziában (Weiss). 



7. D. rufescens Schim'p. Apró, egyszerű szárú, seregesen 

 növő mohok ; apró, felálló tojásdad vagy kerülékes tokocskával. 

 Nyele vörhenyes. Kupakja tompa árvégű kup. Gyűrűje nincsen. 

 Száj párkányzata nagy. Levelei egyoldalra néznek, sarlóképűek. 

 szálas-lándsásak, gyéren fogasak, lazaszövetüek. A levél ere erős. 

 a levekísúcsban lapuló s eltünedező. Dicranum rufescens. Turu. 

 Bryol. Eur. tab. 59. 



Nedves, agyagos s homokos földön nö a rónaságban s az alsó 

 erdőtájban. Eperjes környékén meg a sárosi Pusztamezőn. Szlavó- 

 niában Drenovácz és Jankovácz közt hegyi erdőkben (Knapp), Kor- 

 latinában és Zvecsevó m. ( Stoitzner i. 



