97 



nyaka hengeres, hosszú nyele görbe-gurba, kupakja kúpos, árkéjjű, 

 hosszú csőrbe kifutó. A szájpárkányzat fogai a tokocskából ki- 

 emelkedő körlemezen állnak. 



A tokocska ezen sajátságos szerkezeténél fogva a Trematodon 

 nembe valónak tartották. Trematodon vulgáris Bi'id., T. amhí- 

 cjuus. Bryol. Eur. I. tab. 96. A hunyadi havasokon találta Baum- 



GARTEN. 



6. D. longifolium Hediu. Szélesen elterülő gyepeket alkot. 

 Szárai felegyenesedők. Levelei apró, tojásdad vagy lándsás aljból 

 nőve, árképűek ; a középér igen széles s a levél aljának legalább 

 felét, csúcsát pedig egészen elfoglalja. Tokocskája hengerded, 

 eg\'enes, ritkán kevéssé görbe, sima, barna, csőrös kupakkal és 

 pirosló nyéllel. 



A hegyi s az alhavasi tájban található földön s sziklán. Ter- 

 mése öszszel érik. Igen elterjedt s változó faj. Szerfölött széles 

 levél-ere miatt legközelebbi rokonaitól mindig biztosan megkülön- 

 böztethető. Levelei vagy épélüek, vagy fürészesvégűek (pl. a 

 Pop-Ivánon), vagy egész szélükön fogasak (pl. a Vaskapu környé- 

 kén, a M. -Tátrában), majd szélük felső részén s hátukon fürész - 

 kések. Egy oldalra néző, ívesen hajlott levelei néhol (pl. a singléri 

 völgyben) kiegyenesednek, másutt erősen bekunkorodnak (pl. a 

 sóvári hegyek kopár szikláin, helyenként a csorbái völgyben is), 

 özíne majd eleven pázsitzöld, majd barnazöld. A levél felszíne majd 

 selyemfényű, majd vakfényű, A levélér határa majd világosan 

 észrevehető, vagy elmosódik. Mindezekből világos, hogy ezen Di- 

 cranum fajnak sok alfaja lehet. A tőalaktól legalább a következő- 

 ket kell megkülönböztetni : 



a. ortliophyllum felálló levelekkel. 



^. falcát is simum egy oldalra néző, erősen bekunkorodó leve- 

 lekkel. • 



y. obscurum. Barnába játszó, vakfényű, egy oldalra néző, 

 sarlóképű levelekkel. 



A Magas-Tátrában igen közönséges (Wahl. 1120.). Igen bőven 

 nő az eperjes-tokaji trachythegyeken, s a Kis-Tátrában, Inovecz 

 hegyen (Holuby), Bánságban (Pancic i. h. 95. 1.), az árvái Babia- 

 gorán (az alhavasi alakja : ő. suhalpinum Milde ; Limpricht), 

 N.-Rőcze m. Kohut-hegyen (Marczell), a jarabai völgyben Zólyom- 

 ban és Koritnicza m. (Botkár), Szninszki-Kamenon s a Vihorlát 

 csiicsán, valamint a marmarosi hegyeken s Eozsnyó környékén 

 (Hazslinszky), Erdélyben az árpási völgyben (Heufler i. h. 155., 

 Fuss 1127. sz. a.), Szlavóniában Zvecsevó m. (Stoitzner), Pozsony- 

 megyében (Bolla i. h. 36. 1.). 



7. Z). thrausium Schpr. Hasonló az előbbi faj orthophyllum 

 alakjához, de levelei lazábbak s másféle szövetűek. A levélaljzúgok 

 sejtjei nagyok s felfuvódottak, narancssárgák vagy barnák, ezek 

 felett néhány sor téglaalakú sejt fekszik, a többi sejt apró és 

 négyzetes. Termését nem láttam. D. viride (Suli. et Lesqu.) 



Hasonló levélszövete van, mint a D. congestum-nak Brid. 



Hazslinszky, A Magyai liirodalom mohíióráji 



7 



