102 



egy oldalra hajlók, durván fürészes csúcscsal s vékeny érrel, mely- 

 nek hátán egy barázdája s két fürészes bordája van. A levélszövet 

 szabályos (a nem jellemének megfelelöleg). Tokocskája hosszi'idad 

 íves. A kupak csőrös s akkora, mint a tokocska, vagy 0,04 m. 

 hosszú, egy pólyából társasán emelkedő nyeleken. D. rugosum 

 Hofm. 



Az alsó és felső erdőtájban turfás talajon nő. Termése a 

 nyár végével érik. Segesvár, N.-Szeben, Lövete ós Homrad vi- 

 dékén (Fuss ; 1. ScHUR, i. h. 4315. sz. a.), Slavoniában a Papuk 

 hegyen Drenovac felé (Stoitzner, 16. sz. a.). A tátraaljai erdők- 

 ben helyenkÓDt, mint a Stösschen hegy alján bőven, a Branyisz- 

 kón még a legmagasabb csúcsokon is, terméssel az eperjesi er- 

 dőkben, Sz.-Olaszi m. (Ivalch.), Rozsnyón a Rákoson (Geyer), a 

 Gyömbér hegyen és Pozsony környékén (Bothár), Rába-Sz.-Mihály 



körül (FÖRSTER, BORBÁS). 



21. D. neglectum Jurát z. Ámbár levelei nem habosak, termete 

 miatt mégis inkább ide állítom, mint az előbbi csoportba. Sűrű, 

 barnazöld gyepeket képez. Levelei tojásdad, öblös aljból váliis 

 árhegybe keskenyednek, a szár felé görbülnek, fényesek, épek, leg- 

 fölebb néhány tompa foggal a csúcson. A levélalj zúgokat hosszúdad 

 felfúvódott sejtek alkotják, a levél többi szövete szálas sejtekből 

 áll, a csúcs alatt azonban ferdén álló, hosszúdad szálas sejtek 

 vannak. A levélér az alján lapos, és a levéllemez felével egyenlő 

 széles. Termése ismeretlen. 



A Magas-Tátra Kupferscháchte nevű völgyében (Eehmann, 

 Ueber die Laubmoose von Westgalizien. Wien, Zool.-bot. Vérein 

 1865, 464. L). 



E) Dicrana fulvella. Barnás Dicranum-ok. 



Kis mohok, sarlós, egy oldalra néző levelekkel, melyeknek 

 szövetét a levél szélén s az aljzúgokban négyzetes, különben 

 téglaalakú sejtek alkotják. A tokocska apró, sima, tágszájú, kifelé 

 álló fogakkal, nyele oly rövid, hogy a pólyázó levelek öbléből ki 

 sem látszik. 



22. D. fulvellum (DicJasj. Levelei hosszúdad, öblös aljból 

 kihegyzettek, válúsak, hosszú fogacskás árhegygyel végződnek 

 A pólyázó levelek hüvelyezők, a tokocskán túlemelkedő hosszú 

 árhegygyel. Tokocskája felálló vagy kevéssé oldalra konyiíl, bar- 

 nás, sima. Gyűrűje két sejtsorból áll. Bryol. Eur. tab. 86. 



Nedves sziklák repedéseiben nő az alhavasi s a havasi tájban. 

 Termése nyáron érik. Merev fogakból álló kiterült száj párkányzata 

 élénk pirosszínü s nagyon emlékeztet a Grimmia apocarpa peri- 

 stomiumára. A M.-Tátrán (Rehmann) s a Retyezát a Bukm'a ha- 

 vasa éjszaki lejtőjének porhadékkal telt sziklahasadékaiban (Simk.) 

 Arctoa fulvella Br. et Sch., Weisia flexuosa Nees et Hornsch. 

 Bryol. Germ. 



