111 



A rónaságban agyagos földön s kőfalakon nő. Terméso 

 tavaszszal érik. Budapest ni. a Városligetben, homokon (Simkovics), 

 Pozsony vidékén (P>olla) és Hosszúaszó ra. (Barth.). 



23. Pottia Ehrh. 



Apró, többnyire egyszerű szárú, egy- vagy kót-nyári mohok ; 

 tokocskájuk a pólyákból kiemelkedik, nyeles és tarszájú, leveleik 

 szélesek, süvegtik csuklyaképű. 



1. P. cavifolia Dicks. Bryol. Eur. tab. 118. Levelei visszásán 

 megnyúlt tojásdadok, teknőseik, fedelékesek, a középértől jobbra- 

 balra táskával, s többnyire fehér szőrbe futnak ki. Tokocskái tojás- 

 képűek vagy hosszúdadok s barna színűek. Gymnostomiim. ova- 

 tum Hedw. 



Igen elterjedt moh a haza róna- s dombos vidékein, az éjszak- 

 keleti vidékek kivételével. Termése tavaszszal érik. Alakjai a tő- 

 alakon kívül : 



a. harhuloides (Durieu). Nagyocska, laza gyepeket alkot, 

 legfelsőbb leveleinek hosszú fejér szőrük van s tokocskája a 

 hengeres alakhoz közeledik. Kis-Sáros és Dubrava domb közt 

 ugaron. Néha az Eperjes vidéki példányoknak is oly gyengéd és 

 múlékony szájpárkányzatuk van, mint a Barbulának, a miért 

 újabb időben Schimper a Barbula nembe állította B. cavifolia 

 név alatt. 



[3. incana (Nees et Hornsch). Szárai rövidek, a levelek fejér 

 szőrei majdnem oly hosszúak, mint a tokocska nyele. N.-Pohrágy 

 m. HoLLTBY gyűjtötte. 



y. mucronulata. A levél fejér szőr helyett zöld árhegygyel 

 végződik. Eperjes vidékén ugarakon nő. 



8. minima. Ez még a P. minutulánál is kisebb moh. Levele 

 széles-tojásdad és teknős, középere pedig rövid átlátszó, színtelen 

 árhegyben végződik. Igen hasonló a P. minutulához, de kupakja 

 rövidcsőrü s levelei teknősök. A Pharomitrium subsessilist és 

 Pottia cavifoliát jellemző levéltáskájavan. Nemes-Podhrágy mellett 

 (Holuby). 



s. emarginata. A tőalak termetével bír, de a színtelen szőr a 

 levélcsúcs öbléből emelkedik, a miért a Pottia crinita-hoz hasonht. 

 Levelein táskák vannak. Agyagos földön Igló m. találtam. 



Késmárk m. Gymnostomum ovatum Hedw. (Wahl. FI. Carp. 

 1076), Sz.-Olaszi m. (Kalch.), Igló és Sz.-Váralja m., Sáros s Torna 

 megyékben, Pozsony (Endl. FI. Poson. 316.), N.-Podhrágy (IIgluby), 

 Szegszárd m., Budapesten, Szarvason, meg a Kis-Somlón Vasm. 

 (BoRBÁs), N.-Szeben, Brassó és Kolosvár m. (Schur), Hosszúaszó 

 (Barth) és Fenyőfalva m. (Fuss.), Slavoniában Verhovce mellett 

 (Stoitzner) és Dalmácziában (Weiss). 



JuRATZKA e mohot a Pterigynandrum nembe állítja s a barbu- 

 loides alakot P. lamellatum név alatt faji rangra emeli. 



