130 



a levél alján tóglaalakúak s áttetszők. Tokocskája hosszudad-hen- 

 geres, hossz úcsörü kupakkal ; a szájpárkányzat fogai alján igen 

 keskeny, nem koczkás körszalag van. J3ryol. Eur. II. tab. 159. 



Sziklákon, kő- v. agyagfalakon és földön nö a flóra egész te- 

 rületén. Eger es Budapest környékén, valamint Vasm. is (Borbás). 



Alfajai ScHiMPER szerint: 



[5. incana. Rövid szárú, api.'ó termésű ; rövid levelei igen 

 hosszú szörűek. A legszárazabb, a verőfénynek düllö állomáso- 

 kon pl. Kőszeg m. Sárosban mészsziklán. 



v. aestiva Gyepjei pázsitzöldek, levelei keskenyek, a levélér 

 igen rövid szőrbe vagy csak árhegygyé fut ki. Árnyékos, nedves 

 helyeken nő, így pl. Miskolcz m. az Avason, Kükemezön, Pozsony 

 m. (Bolla), N.-Szeben és Brassó m. (Schur). 



'5. rupestris. Szára magasabb, elágazó. Levelei hosszudadok, 

 fehér szőrrel végződnek. Tokocskája hosszudad-hengeres. A kassai 

 hámor m. mészsziklán, Dalmácziában (Weiss). 



1. obcordafa. Levelei visszásán szívidomúak, a hosszú fehér 

 szőr a két végkaréj öbléből emelkedik, Szegszárd m. 



Az itt felsorolt alfajok nem merítik ki e változó faj alakkö- 

 rét. Kicsípettvégü levele mind a tőalaknak, mind a három első 

 alfajnak van. A szőr hossza igen változó, s a szár alsó levelein 

 teljesen hiányzik. 



22. B. membranifolia Hool\ Hasonló az előbbihez, dé levelei 

 teknősek, színtelen, fogas csúcsúak A levél alsó lapján a levélér 

 felső fele szőrnemű kinövéseket visel, különben fejér szőrrel vég- 

 ződik, mint a Barhula muralis-nk\. Tokocskája felálló, tojásdad ke- 

 rülékes, egyenes vagy görbe, sötétbarna. Kupakja rövidcsőrű. Gyű- 

 rűje egyszerű. Fogüstöke három tekervénynyel bir. Bryol. Eur. 

 11. t. 140. 



Sziklás helyeken nő. Termése tavaszszal vagy nyáron érik. 

 Erdélyben Gyalu környékén trachytsziklákon jul. havában szed- 

 tem. Baumgarten gyűjteményében is van erdélyi példány. Fuss 

 jelentése szerint (1172. sz.). 



VI. Syntricliiae Schimp. .Magas, elágazó, ritkán alacsony 

 mohok. A szájpárkányzat alja csöves, spirál vonalban menő négy- 

 zetes rajzokkal vagy lyukakkal. A levelek merevek. 



23. B. suhulata (L.) Szára egyszerű, ritkán egy-két ággal, 

 ^/a — 1 cm. magas. Társasán vagy sárgazöld gyepekben nö. Levelei 

 hosszudad-lapiczkásak, kihegyezettek, vastag, fejér árhegygyé kifutó 

 középérrel s róna széllel. 



a) A töalaknál a levelek szélét sorokban fekvő keskeny, 

 tégiaalakú sejtek szegélyezik. A közópér hátán nagy bibircsók sora 

 van; a levél csúcsa felé fürészes. A szájpárkányzatnak alsó két- 

 harmada csöves. Tele vényes földön nő. Bryum suhulatum L. 



[5. suhinermis. Levele hosszúdad vagy tojásdad-lándsás, csak 

 részben szegélyezett. Tokocskája rövidebb mint a töalaknál. Leg- 

 inkább mésztalajon nő. Ettől az alaktól aligha lehet megkülönböz- 

 tetni a B. inermis't Bruch., melj-et Weiss Dalmácziában gyűjtött 



