137 



behasított, mi miatt a csuklyaalakhoz közeledik. De ezek a ferde 

 süvegesek a következő C csoportba tartoznak. 



a. Egylaki virúgolihal. 



7. 'G. pulvinata (L). Domború, szürkébe játszó, 2 — 10 cm. 

 széles, kerekded gyepekben nö. Levelei liosszúdad-lándsásak, rög- 

 tön fogas hajjá hegyesednek. Tokocskája tojásdad, karczolt, száraz 

 állapotban barázdás, sárga nyelű, és ívesen lehajló. Gyűrűje szé- 

 les. A szájpárkáuvzat fogai vörösek, eg^'enetlen két ágba hasadoz- 

 nak. Bryol. Em-. ^III. tab. 239. 



1. A töalaJinál a levél szőre körülbelül akkora hosszúságú, 

 mint a levéllemez. A kupak csőrös. Budán (Borbási. 



2. ohtusa íBi'id.), Dryptodon ohtusus Brid. Ennél az alaknál a 

 kupaknak csak bibircsképű csúcsa van. 



3. longipila Schimp. A végálló levelek szőrei majdnem két- 

 szer akkora hosszúságriak, mint a levéllemezek, a miért a gyepek 

 ezüstfényüek. 



A legelterjedtebb mohok egyike. Sziklákon, kőfalakon, ház- 

 fedeleken nő a rónaságban s a hegyi tájakban a flóra egész terü- 

 letén. Termése tavaszszal érik. A longipila különösen a száraz 

 mészsziklákat kedveH. Előfordul a ki-asznahorkai várhegyen,, a 

 szádellői völgyben, a hpóczi és maloveszkai sziklákon Sárosban, 

 továbbá a tornai várhegyen s a tapolczai sziklákon. Az ubtusa 

 alakot a Simonkő hegyen és a Felső-Sebes környékén szedtem. 



A tőalakot igen sok helyen szedtem, pl. a budai hegyeken, 

 Aradmegyében Radna m., Borsodban a felső-tárkányi völg^'beu, 

 Párád környékén, Zeplénben S. -Patak és Szegi-Long vidékén, 

 Ungban Perencsén m., Szepesben Sz.-Olaszi és Gánócz m., Er- 

 délyben a tm'i hasadékban, K.-Helmeczen (Chyzer). Említik Endl. 

 fl. Poson. n. 322., Pancic Moosflora d. Banuts 95., 1., Stoitznlr 

 Slav. 34. sz., HoLUBY 1. c. 159. sz., Simkovics Orsován, Mihál- 

 don, Soborsinon,. Lunkányon a Theu Crsului völgyben, Börbás a 

 Mátrában, Eger körűi meg a vasmegyei Sághon szedte, Schur 

 Erdélyben több helyen, Fiume határában és Horvátországban Lökve 

 m., Dalmácziában (Wkiss). 



8. G. apiculata Hornsch. Hasonló az előbbi fajhoz, de a 

 nyele rövidebb, tokocskája sima, a kupakja csőrtelen, vagy csak 

 apró kicsucsorodása van. A tokocska bőrét orsóképű sejtek alkotják. 



A M.-Tátra keleti mészhegj'eiről említi Chalubinski. 



9^ G. Sclmltzii (Brid.) Laza, könnyen széthulló gyepekben 

 nő. Szárai fölegyenesedök, néhányszor két-kétágúak, nem gyök- 

 szöszösek. Levelei barnazöldek, végre feketék ; hosszúdad aljból meg- 

 nyúlt lándsásak; igen tö\iskés szőitó hegyeseknek ; aljukon szálas, 

 az aljzugokban téglaalakú sejtekkel. A tokocska lekonyuló, hala- 

 vány-barna, vörösszájú, hosszában menő 8 bordával. Kupakja 

 egyenescsörű, vörhenyes ; fogai bíborszínűek. Bryol. Eur. HL tab. 



