147 



4496.), Slavoniában a llastovagosa völgyben Zvecsevó mellett 

 (Stoitzner). 



9. R. microcarpum Brid. Alacsony, szélesen elterülő, pázsit- 

 zöld gyepeket képez. Levelei bosszúdad-lándsásak, kibegj'ezettek, 

 rövid szőrré begyesednek, ritkán szőrtelenek. A levélcsúcsot szálas 

 sejtek alkotják. A tokocska tojásdad vagy bosszúkás-bengeres, 

 balavány-barna. A kupak narancs-sárga, vörös karimájú, a kupak- 

 talan tokocskánál rövidebb. A szájpárkányzat fogai aljukig basad- 

 tak, majdnem simák. Bryol. Eur. III. tab. 268. Trichosiomum 

 microcarpum. Wahl. fl. Carp. 1109. 



A felső erdötájat meg a ba vasokat kedveli. Termése őszszel 

 érik. A Magas-Tátrán a legelterjedtebb Racomitrium; a Kis- 

 Tátrákon, az árvái Babiagorán (Limpricht), Beszterczebánya kör- 

 nyékén (Márkus), és az árpási havasokon (Schur 4i98.). 



34. Hedwigia £hr. 



Terjedelmes gyepeket alkot. Szárai elágazók és íölegyeuese- 

 dők. Levelei szálasak, értelenek, bibircsósak. Tokocskája gömböly- 

 ded, a burok öblében ül, tarszájú, igen apró, kucsmaképü sü- 

 veggel. 



1. H. ciliata (Dili.). Levelei tojásdad vagy hosszúdad aljból 

 lándsásak, melyek rendszerint színtelen, pillás vagy íbgasélű, 

 bosszú csúcsban végződnek, a miért a vánkosai rendesen fejérlők. 

 Tokocskája végre csészeidomú, vörös párkánynyal. Kupakja dom- 

 ború, végbibircsóval vagy a nélkül. Bryol. Eur. III. tab. 270. és 

 ^11. Anoectangium ciliatum. ^YAHL. fl. Carp. lí)77. — Sphagnurn 

 nodosum Dili. — Bryum ciliatum Dicls. 



A flóra egész területén nő az albavasi tájig s azért igen változó. 

 A nap égető sugarainak neki fekvő sziklákon gyepje alacsony; 

 szára leterülő vagy fölegyenesedő ; cbloropbylltalan, fejér levél- 

 vége majdnem akkora, mint a levél zöld része. Ez a p. leuco- 

 jphaea alfaja. Eperjesen, Korpona környékén (Márkus), a Má- 

 trában, Eger vidékén, Radna m. s m., de soba sem nő mé- 

 szsziklán. 



Nedves árnyékos belj'en szárai felállók ; levelei a csúcsukig 

 cbloropbylltartalmúak. Ez a y. integrifolia P. d. B., az eperjesi 

 tracbytbegyek völgj^eiben, a Hinszka tó környékén, de másutt 

 is nő. 



A töalak vánkosai a Tátra alján 10 — 14 cm. magasságra 

 nőnek. A levelek mind a tőalaknál, mindaz éplevelű alfajánál (H. 

 integrifolia P. d. B.) vagy minden oldalra szétállnak és fedelékesek 

 vagy csak egyoldalra néznek. 



Terem Szepes-, Liptó-, Árva-, Sáros-, Zemplén-, Ung- és 

 Mármarosmegyékben igen sok helyen ; Vasm., Váczon, Visegrádon 

 meg a Mátrában (Borbás), Pozsony (Bolla), N.-Podhrágj' m. 

 Holuby), a Ptuszkán és Soborsin m. (Simkovics), Bánságban 



10* 



